ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"28" жовтня 2025 р. Справа№ 910/11301/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Коротун О.М.

за участю секретаря судового засідання Ніконенко Є.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 28.10.2025

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Гаврилюка О.М. від участі у розгляді справи

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 (повний текст рішення складено 27.01.2025)

у справі № 910/11301/23 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом ОСОБА_1

до 1. ОСОБА_2

2. Приватного підприємства «Консул-Партнер»

про визнання договору удаваним, визнання недійсним рішення загальних зборів, визнання недійсним статуту та скасування реєстраційної дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Північного апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Коротун О.М., Майданевич А.Г., перебуває справа № 910/11301/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2025.

19.09.2025 від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Північного апеляційного господарського суду Гаврилюка Олександра Миколайовича від участі у розгляді справи № 910/11301/23.

Заява про відвід судді обґрунтована тим, що ОСОБА_3 є наказним отаманом Черкаського обласного товариства ВГО «Українське реєстрове козацтво» та має звання генерала Українського реєстрового козацтва. Одночасно до складу Українського реєстрового козацтва входить також і ОСОБА_4 , який є рідним сином ОСОБА_2 (відповідачки у справі). Більш того, за наявною в заявника інформацією, перебуваючи у складі Українського реєстрового козацтва ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримують тісне спілкування, що вже саме по особі породжує об`єктивні сумніви щодо відсутності безсторонності судді Північного апеляційного господарського суду ОСОБА_3 .

Крім того, заявник зазначає, що суддя Північного апеляційного господарського суду ОСОБА_3 брав участь у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 у справі між тими ж сторонами про:

- визнання припиненою застави за Договором № 1-09/17 від 07.09.2017, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який є удаваним правочином, вчиненим для приховання договору застави;

- визнання недійсним рішення зборів засновників Приватного підприємства "Консул- Партнер", оформленого протоколом № 1-09/17 від 07.09.2017;

- визнання недійсним Статуту (нової редакції) Приватного підприємства "Консул- Партнер", затвердженого рішенням зборів засновників Приватного підприємства "Консул-Партнер", оформленого протоколом № 1-09/17 від 07.09.2017;

- скасування реєстраційної дії (запису) від 13.09.2017 № 4010767, "Зміна або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи", "зміни до установчих документів юридичної особи", внесеної до реєстру державним реєстратором Радько І.Ю.;

- визнання недійсним рішення зборів засновників Приватного підприємства "Консул-Партнер", яким затверджено зміни до Статуту Приватного підприємства "Консул-Партнер", за результатами яких здійснено реєстраційну дію (запис) від 13.02.2019 № 5010767: "державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи", "інші зміни";

- скасування реєстраційної дії (запису) від 13.02.2019 № 5010767 "державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи", "інші зміни".

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2022 у справі № 910/12593/21 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2022 у справі № 910/12593/21 залишено без змін. Однак постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18 жовтня 2023 року Постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2022 у справі №910/12593/21 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 визнано заяву ОСОБА_1 про відвід судді Північного апеляційного господарського суду Гаврилюка О.М. від розгляду справи № 910/11301/23 необгрунтованою. Матеріали справи № 910/11301/23 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою щодо розгляду заяви про відвід судді, відповідно до положень ст. 32 ГПК України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2025 розгляд заяви ОСОБА_1 про відвід судді Гаврилюка О.М. передано на розгляд колегії суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий), Євсіков О.О., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2025 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Північного апеляційного господарського суду Гаврилюка О.М. від розгляду справи № 910/11301/23 відмовлено.

23.10.2025 від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про відвід судді Гаврилюка О.М. від розгляду справи № 910/11301/23.

Заява мотивована тим, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 Північний апеляційний господарський суд у складі Гаврилюка О.М. (головуючий суддя), Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О. апеляційного скаргу ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідачів: Приватне Підприємство «КОНСУЛ-ПАРТНЕР» про визнання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Приватного підприємства «КОНСУЛ-ПАРТНЕР» недійсним та скасування державної реєстрації залишив без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2025 без змін.

Крім того, заявник зазначає, що суддя Північного апеляційного господарського суду ОСОБА_3 брав участь у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 у справі між тими ж сторонами про у справі № 910/125963/21:

- визнання припиненою застави за Договором № 1-09/17 від 07.09.2017, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який є удаваним правочином, вчиненим для приховання договору застави;

- визнання недійсним рішення зборів засновників Приватного підприємства "Консул- Партнер", оформленого протоколом № 1-09/17 від 07.09.2017;

- визнання недійсним Статуту (нової редакції) Приватного підприємства "Консул- Партнер", затвердженого рішенням зборів засновників Приватного підприємства "Консул-Партнер", оформленого протоколом № 1-09/17 від 07.09.2017;

- скасування реєстраційної дії (запису) від 13.09.2017 № 4010767, "Зміна або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи", "зміни до установчих документів юридичної особи", внесеної до реєстру державним реєстратором Радько І.Ю.;

- визнання недійсним рішення зборів засновників Приватного підприємства "Консул-Партнер", яким затверджено зміни до Статуту Приватного підприємства "Консул-Партнер", за результатами яких здійснено реєстраційну дію (запис) від 13.02.2019 № 5010767: "державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи", "інші зміни";

- скасування реєстраційної дії (запису) від 13.02.2019 № 5010767 "державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи", "інші зміни".

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Гаврилюка О.М. від участі у розгляді справи колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб`єктивного характеру і стосуватися особистих зав`язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об`єктивного характеру і стосуватися порушення порядку визначення судді для розгляду справи або процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше (постанова Верховного Суду від 06.09.2023 у справі №905/379/21).

Верховний Суд у постановах від 13.12.2023 у справі №914/1011/22, від 01.03.2023 у cправі №910/11980/21 зазначив, що наведеними нормами передбачено обов`язкові підстави для відводу (самовідводу) судді. Втім, посилання на відповідну обставину повинно бути обґрунтованим, а сама обставина - такою, що дійсно викликає сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, колегії суддів.

Згідно із частиною 2 статті 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 8, 11 статті 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

За результатами вирішення заяви про відвід судді постановляє ухвалу.

Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» («Wettstein v. Switzerland»), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» («Ferrantelli and Santangelo v. Italy»), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах «Piersac vs Belgium», «Grieves vs UK»). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі «Le Comte, Van Leuveni De Meyere vs Belgium», суд має бути неупередженим і безстороннім.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду».

Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Наявність безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» від 24.05.1989).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії" від 21.12.2000).

Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані.

Одночасно висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому (постанова Верховного Суду від 23.02.2023 у справі №916/248/20).

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням судді чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує.

За приписами частини 5 статті 13 ГПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Отже, суд апеляційної інстанції в межах своїх повноважень, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу.

Щодо розгляду справи № 910/12593/21 слід зазначити, що після передачі справи № 910/12593/21 на повторний розгляд до суду першої інстанції 19.08.2025, Господарським судом було постановлено рішення, яким ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Водночас, у справі № 910/3152/24 позивач, ОСОБА_5 звернувся за захистом свого майнового права на повернення позичених коштів на підставі договору, позики від позичальника - ОСОБА_1 і рішенням Господарського суду міста Києва від 18.03.2025 у справі № 910/3152/24, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2025, відмовлено у задоволені позову.

Заявником не наведено обґрунтованих підстав для відводу колегії суддів з урахуванням приписів статті 35 ГПК України, тоді як згідно із частиною 4 статті 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, заявлений ОСОБА_1 відвід судді Північного апеляційного господарського суду Гаврилюку О.М. від розгляду справи №910/11301/23 визнається необґрунтованим.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта», найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt), заява № 11/1987/134/188, § 46).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Відповідно до висновків ЄСПЛ щонайменші сумніви щодо упередженості судді є підставою для його виходу з процесу. Так у рішенні 15 жовтня 2009 року у справі «Мікаллеф проти Мальти», ЄСПЛ вказав, що «будь-який суддя щодо якого наявна достатня підстава (legitimate reason) побоювання відсутності неупередженості повинен усунутись» (Micallef. Malta, заява № 17056/06, § 98). У рішенні від 15 липня 2005 року у справі ж «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, § 31).

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Той факт, що суддя Гаврилюк О.М. брав участь у розгляді справи № 910/3152/24 та № 910/12593/21 не може бути підставою для обґрунтованих об`єктивних сумнівів у небезсторонності чи браку неупередженості у судді.

За таких обставин, суддя Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Гаврилюк О.М., судді Майданевич А.Г., Коротун О.М. дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу судді Гаврилюку О.М. від розгляду справи № 910/11301/23 та відмову у його задоволенні.

Відповідно до п. 3 ст. 39 ГПК України, якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

У зв`язку із тим, що заява про відвід судді Гаврилюка О.М. подана до Північного апеляційного господарського суду пізніше, ніж за 3 робочі дні до наступного засідання, а саме 23.10.2025 о 15:14, така заява розглянута судом, що розглядає справу.

Керуючись статтями 35, 36, 38, 39, 233, 234, 235,281 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Північного апеляційного господарського суду Гаврилюка О.М. від розгляду справи №910/11301/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Коротун