УХВАЛА

23 жовтня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/5736/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Шапран В. В., Андрієнко В. В., Буравльов С. І.

від 23.09.2025

за позовом ОСОБА_1

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство "Айбокс Банк"

особа, яка подавала апеляційну скаргу: Центральне міжрегіональне управління ДПС України по роботі з великими платниками податків

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1419 від 06.11.2023 "Про затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Айбокс Банк";

- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1553 від 05.12.2023 "Про задоволення вимог восьмої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Айбокс Банк".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заява Центрального міжрегіонального управління ДПС України по роботі з великими платниками податків про задоволення кредиторських вимог № 9748/6/31-00-13-01-06 від 15.09.2023 не відповідає вимогам законодавства; Фонд гарантування вкладів фізичних осіб порушив порядок акцептування вимог кредиторів АТ "Айбокс Банк" в частині вимог ДПС України та безпідставно включив вимоги останнього на суму 7 234 644 571,17 грн до восьмої черги реєстру кредиторів; податкові зобов`язання за спірними податковими повідомленнями-рішеннями (ППР), які включено до кредиторських вимог восьмої черги, виникли до початку процедури ліквідації банку, а вимоги за зобов`язаннями по сплаті штрафних санкцій не є такими, що пов`язані зі здійсненням ліквідації банку.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.09.2024 у справі № 910/5736/24, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2025, позов ОСОБА_1 задоволено.

Постановою від 24.06.2025 Верховний Суд ( ОСОБА_2 - головуючий суддя; судді Бакуліна С. В., Студенець В. І.) залишив без змін рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 у справі № 910/5736/24.

Центральне міжрегіональне управління ДПС України по роботі з великими платниками податків, як особа, яка не є учасником справи, але яка вважає, що суд вирішив питання про її права, інтереси та обов`язки, звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2024 у справі № 910/5736/24 у порядку статті 272 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 21.08.2025 Північний апеляційний господарський суд, зокрема, відкрив апеляційне провадження у справі № 910/5736/24 за апеляційною скаргою Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2024.

Ухвалою від 23.09.2025 Північний апеляційний господарський суд закрив апеляційне провадження у справі № 910/5736/24 за апеляційною скаргою Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2024.

20 жовтня 2025 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2025 у справі № 910/5736/24.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Суд дійшов висновку, що її слід залишити без руху з огляду на таке.

За приписами частини 1 статті 304 Господарського процесуального кодексу України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини 1 статті 287 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу, зокрема, на ухвали суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження.

Згідно із абзацом 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав). При цьому згідно із абзацом 3 цього пункту, у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини 1 статті 287 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Таким чином при касаційному оскарженні ухвали Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2025 у справі № 910/5736/24 скаржник зобов`язаний зазначити яку саме норму (які саме норми) матеріального права неправильно застосував/не застосував суд апеляційної інстанції, яку саме норму (які саме норми) процесуального права порушив суд апеляційної інстанції, обґрунтувати в чому саме полягає таке порушення чи неправильне застосування норм права та яким чином воно вплинуло на прийняття оскаржуваного судового рішення.

Поряд із цим, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в своїй касаційній скарзі не навів які саме норми матеріального права та які саме норми процесуального права були неправильно застосовані/порушені/не застосовані судом при постановленні ухвали Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2025 у справі № 910/5736/24.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 290 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга підписується особою, яка подає скаргу, або її представником. До касаційної скарги, поданої представником, додається довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження.

Згідно із частинами 1 - 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Частиною 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так і іншими особами як представниками юридичної особи.

У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами. Визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Перелік документів, що підтверджують повноваження представників, встановлений статтею 60 Господарського процесуального кодексу України та є вичерпним.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, її сформовано та подано через систему "Електронний суд" Шевченком Юрієм Анатолійовичем як представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

На підтвердження наявності повноважень у Шевченка Юрія Анатолійовича підписувати та подавати касаційну скаргу від імені Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додано довіреність у порядку передоручення від 02.10.2025, відповідно до якої Шевченко Юрій Анатолійович представляє інтереси скаржника в судах України (в тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях) з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи, а також пред`являти виконавчі документи, видані у формі електронного документа, на примусове виконання до органів державної виконавчої служби (приватних виконавців).

Водночас подана довіреність не підтверджує повноваження Шевченка Юрія Анатолійовича діяти від імені Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на умовах самопредставництва. Крім того, з Єдиного Реєстру Адвокатів України вбачається, що Шевченко Юрій Анатолійович не є адвокатом; не надано таких доказів також до касаційної скарги. Касаційну скаргу подано безпосередньо до Верховного Суду, матеріали справи № 910/5736/24 в якому відсутні, отже можливості перевірити наявність чи відсутність у матеріалах справи документів на підтвердження повноважень у Шевченка Юрія Анатолійовича для підписання касаційної скарги від імені Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у порядку самопредставництва у Суді немає.

Також, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 8 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено ставку судового збору за подання до господарського суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року встановлений у розмірі 3 028,00 грн.

Згідно із частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2025 у справі № 910/5736/24 підлягав сплаті у сумі 2 422,40 грн, а саме: 3 028,00 грн х 0,8.

Однак до касаційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно із частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини 6 статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Відповідно до приписів частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави, визначеної абзацом 2 частини 1 цієї статті, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок такої особи зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 цього Кодексу.

З огляду на викладене, касаційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишається без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, із наданням скаржнику строку, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків шляхом:

- зазначення яку саме норму (які саме норми) матеріального права неправильно застосував/не застосував та/або яку саме норму (які саме норми) процесуального права порушив Північний апеляційний господарський суд при постановленні ухвали від 23.09.2025 у справі № 910/5736/24; обґрунтування в чому саме полягає таке порушення чи неправильне застосування норм права та яким чином воно вплинуло на прийняття оскаржуваного судового рішення;

- надання Суду документів на підтвердження повноважень Шевченка Юрія Анатолійовича для підписання касаційної скарги від імені Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у порядку самопредставництва;

- надання Суду документів, що підтверджують сплату судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2025 у справі № 910/5736/24, у встановлених порядку і розмірі, а саме у сумі 2 422,40 грн.

Суд звертає увагу, що реквізити для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом, розміщені на офіційному сайті Верховного Суду за посиланням https://supreme.court.gov.ua/supreme/gromadyanam/platig/.

Згідно із частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 290, 292, 304 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2025 у справі № 910/5736/24 залишити без руху.

2. Надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги у встановлений судом строк така касаційна скарга вважається неподаною і підлягає поверненню особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Верховного Суду Н. М. Губенко