ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18 вересня 2025 року м. ТернопільСправа № 921/503/21
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровця Я.Я.

за участю секретаря судового засідання Крутіної Ю.С.

розглянув заяву (вх. №6052 від 26.08.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" про заміну сторони/стягувача у виконавчому провадженні

у справі №921/503/21

за позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк", вул. С. Петлюри, б. 30, м. Київ

до відповідача Фізичної особи підприємця Скрипець Олександра Володимировича, АДРЕСА_1

про стягнення 19 588 грн 54 коп.

У судове засідання представники сторін не з`явилися.

Відповідно до частини 3 статті 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. ст. 35-37 ГПК України не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 22.09.2021 у справі №921/503/21 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи підприємця Скрипець Олександра Володимировича на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк" - 10 322 грн 61 коп. заборгованості по тілу кредиту; 7 875 грн 00 коп. заборгованості по комісії та 2 108 грн 81 коп. в повернення сплаченого позивачем судового збору. В решті позову відмовлено.

19.10.2021 Господарським судом Тернопільської області на виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.09.2021 у справі №921/503/21, на підставі статті 116 Господарського процесуального кодексу України, видано відповідний наказ.

26.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до Господарського суду Тернопільської області із заявою (вх. №6052 ) про заміну сторони/стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого документа у справі №921/503/21, а саме: з Акціонерного товариства "Таскомбанк" на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів".

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2025 для розгляду заяви визначено суддю Боровця Я.Я.

Ухвалою суду від 27.08.2025 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" про заміну сторони/стягувача правонаступником (вх. №6052 від 26.08.2025) у справі №921/503/21, до розгляду. Призначено судове засідання на 18.09.2025.

Представник заявника у судове засідання 18.09.2025 не з"явилася, однак у заяві про заміну сторони виконавчого провадження просила суд проводити розгляд заяви за її відсутності.

Представники позивача/стягувача та відповідача/боржника в судове засідання не з"явилися.

Приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Дмитро Васильович в судове засідання не з"явився. Однак, надіслав заяву/письмові пояснення ( вх. № 6412 від 11.09.2025), в якій зазначено, що станом на 11.09.2025 борг боржником не погашено, підстави для закінчення виконавчого провадження у зв"язку з фактичним виконанням в повному обсязі судового рішення згідно з виконавчим документом відсутні, долучивши при цьому постанову про відкриття виконавчого провадження №67684619 від 29.11.2021. Також, просив здійснювати розгляд заяви без його участі.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження (стаття 334 ГПК України).

Розглянувши заяву про заміну сторони/стягувача правонаступником, суд встановив таке.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 22.09.2021 у справі №921/503/21 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи підприємця Скрипець Олександра Володимировича на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк" - 10 322 грн 61 коп. заборгованості по тілу кредиту; 7 875 грн 00 коп. заборгованості по комісії та 2 108 грн 81 коп. в повернення сплаченого позивачем судового збору. В решті позову відмовлено.

19.10.2021 Господарським судом Тернопільської області на виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.09.2021 у справі №921/503/21, на підставі статті 116 Господарського процесуального кодексу України, видано відповідний наказ.

29.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Дмитром Васильовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67684619 про примусове виконання виконавчого документа наказу Господарського суду Тернопільської області від 19.10.2021.

Конституція України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Відповідно до частини 1 статті 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно частини 1 статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов"язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Виконання рішення суду є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а тому і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про виконавче провадження", який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 3 статті 327 ГПК України встановлено, що наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Згідно статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" до виконавчих документів віднесено, зокрема, ухвали судів у господарських справах.

З правового аналізу наведених норм слідує, що виконавчими документами у господарському процесі є зокрема, ухвала суду.

Статтею 334 ГПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Питання процесуального правонаступництва регламентовані частиною 1 статті 52 ГПК України, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні, його слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Правонаступництво для юридичних осіб може наставати в разі їх припинення з правонаступництвом. Припинення юридичної особи з правонаступництвом, тобто реорганізація юридичної особи, може проводитися у формі злиття, приєднання, поділу або перетворення.

Процесуальне правонаступництво, передбачене ст. 52 ГПК України, - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.08.2020 у справі № 917/1339/16.

Процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права. При цьому положеннями наведеної процесуальної норми не обмежено коло випадків заміни особи у спірних правовідносинах, які можуть бути підставами для процесуального правонаступництва, а також стадію судового процесу, на якій може бути здійснено таке правонаступництво.

Процесуальне правонаступництво на стадії виконання судового рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Воно є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення і перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.05.2021 у справі № 922/1995/17.

Правонаступництво як інститут господарського процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.

Правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні, його слід розглядати як певний юридичний механізм похідного право набуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника.

В свою чергу, у позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Отже, матеріальне правонаступництво тісно пов`язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Таким чином, для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідною умовою є наявність відповідних письмових доказів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України).

У відповідності до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Із змісту частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України випливає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 638 Цивільного кодексу передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що 26.05.2025 між АТ "ТАСКОМБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № HI/11/30-Ф, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №ID5591720 від 12.11.2018, що укладений між АТ "ТАСКОМБАНК" (Клієнт) та ФОП Скрипець О.В., перейшло до ТОВ "ФК "ЄАПБ" (Фактор).

Відповідно до п. 2.1. Договору факторингу в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту суму фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу та інші дані зазначаються в Реєстрі прав вимог, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно п. 2.2. Договору факторингу фінансування Клієнта здійснюється шляхом купівлі Фактором у Клієнта прав вимоги та набуття Фактором прав вимоги на борг.

Керуючись п. 2.3. Договору факторингу відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних Клієнту за Кредитними Договорами та їх перехід від Клієнта до Фактора відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру прав вимог згідно Додатку №2, але не раніше здійснення оплати Фактором згідно п. 3.1. цього договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог підтверджує факт переходу від клієнта до фактора Прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п. 2.4. Договору факторингу в день, коли здійснюється перехід від Клієнта до Фактора Прав вимоги боргу до позичальників, Клієнт зобов`язаний передати Фактору інформацію згідно Реєстру Прав Вимог в електронному вигляді за формою, наведеною в Додатку № 3 до цього Договору, на підставі Акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру Прав Вимог в електронному вигляді (Додаток № 4).

Згідно п. 3.1. Договору факторингу Фактор зобов`язаний в день укладення сторонами цього Договору сплатити Клієнту суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі 4 273 834,86 грн згідно умов договору факторингу на банківський рахунок Клієнта № НОМЕР_1 , Код банку 339500, код за .

Цей Договір вступає в силу у дату та час його підписання, які зазначаються у розділі 13 цього Договору, уповноваженими представниками і скріплення печатками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобов"язань за цим Договором ( п.10.1 Договору факторингу).

Відповідно до Реєстру прав вимоги Додатку №1 до Договору факторингу від 26.05.2025 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до фізичної особи-підприємця Скрипець Олександра Володимировича за кредитним договором №ID5591720 від 12.11.2018, в сумі 29067,06 грн.

Факт виконання умов Договору факторингу, зокрема перехід від АТ "ТАСКОМБАНК" до ТОВ "ФК "ЄАПБ" Прав вимоги боргу підтверджується Актом від 26.05.2025 прийому-передачі Реєстру прав Вимог, підписаний сторонами та скріплений печатками юридичних осіб.

На виконання вимог Договору факторингу ТОВ "ФК "ЄАПБ" перераховано АТ "Таскомбанк" грошові кошти в сумі 4 273 834,86 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №22818 від 26.05.2025.

Вказаний платіж ТОВ "ФК "ЄАПБ" здійснено на виконання зобов`язань за договором як умови переходу права вимоги до фінансової компанії.

Статтею 512 Цивільного кодексу України передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва (матеріальне) та можлива на будь-якій стадії процесу виконання зобов`язання.

Згідно статті 513 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України).

Статтею 516 Цивільного кодексу України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено статтею 517 Цивільного кодексу України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (стаття 519 Цивільного кодексу України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. При цьому, заміна кредитора у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

При цьому, Цивільним кодексом України не визначено імперативної норми дотримання вимог платної чи безоплатної основи при укладанні правочину по заміні кредитора. Відповідно до п.п. 59,60 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №909/968/16 метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно.

Таким чином, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звертатися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

Вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження здійснюється судом з урахуванням положень статей 74 - 79, 86 ГПК України, тобто за умови перевірки та надання оцінки доказам, наданим в обґрунтування відповідної заяви, зокрема, їх достовірності та достатності для висновків про фактичний перехід прав та обов`язків сторони виконавчого провадження до іншої особи на підставі правочину, якому має бути надана оцінка на предмет нікчемності, тобто недійсності в силу положень закону.

При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду такої заяви, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у здійсненні заміни сторони процесу правонаступником, оскільки це суперечитиме принципу презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

На момент вирішення заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні документального підтвердження визнання недійсним договору факторингу №НІ/11/30-Ф від 26.05.2025 про відступлення прав вимоги повністю чи частково матеріали справи не містять, стороною заявника такі не повідомлено, тому суд виходить з принципу правомірності правочину, встановленого ст. 204 ЦК України.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Наявні матеріали не містять доказів повного виконання боржником судового рішення від 22.09.2021 у справі №921/503/21, закінчення виконавчого провадження з його виконання чи закриття ВП, а навпаки виконавче провадження триває.

Отже, правонаступником Акціонерного товариства "Таскомбанк" є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", до якого перейшли всі права та обов`язки Акціонерного товариства "Таскомбанк", в тому числі і обов`язки сторони/стягувача у виконавчому провадженні №67684619 з виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 22.09.2021 у справі №921/503/21.

Враховуючи викладене, з огляду на встановлений факт правонаступництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" усіх прав і обов`язків Акціонерного товариства "Таскомбанк", суд дійшов до висновку про задоволення заяви про заміну сторони (стягувача) у даній справі.

Керуючись статями 52, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" про заміну сторони/стягувача правонаступником у справі №921/503/21, задоволити.

2. Замінити стягувача у виконавчому провадженні №67684619 з примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 19.10.2021 виданого на виконання судового рішення від 22.09.2021 у справі №921/503/21, щодо стягнення з Фізичної особи підприємця Скрипець Олександра Володимировича, АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк", вул. С. Петлюри, б. 30, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 09806443: 10 322 (десять тисяч триста двадцять дві) грн 61 коп. заборгованості по тілу кредиту; 7 875 (сім тисяч вісімсот сімдесят п`ять) грн 00 коп. заборгованості по комісії та 2 108 (дві тисячі сто вісім) грн 81 коп. в повернення сплаченого позивачем судового збору, з Акціонерного товариства "Таскомбанк" () на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" ().

3. Копію ухвали надіслати:

- до електронного кабінету в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному ГПК України: заявнику, стягувачу та приватному виконавцю виконавчого округу Тернопільської області Вариводі Дмитру Васильовичу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена.

Учасники справи можуть отримати інформацію на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою - https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повну ухвалу підписано "30" жовтня 2025 року.

Суддя Я.Я. Боровець