ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року Справа № 924/455/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 22.07.2025 у справі № 924/455/25 (суддя Муха М.Є.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго"

про стягнення 51 038 580, 89 грн

за участю представників сторін:

позивача - Салівон В.І.;

відповідача - Чуловський В.В.;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - позивач, ПрАТ "НЕК "Укренерго") звернулося до Господарського суду Хмельницької області із позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" (далі - відповідач, АТ "Хмельницькобленерго") 51 038 580, 89 грн, з яких: 50 575 954, 58 грн основний борг, 191 105, 72 грн 3 % річних, 271 520, 59 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 01.01.2024 №0505-03041-ПД в частині здійснення розрахунків за надані послуги.

АТ "Хмельницькобленерго" подало до суду першої інстанції заяву про закриття провадження в частині стягнення основного боргу у зв`язку із його сплатою.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 22.07.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з АТ "Хмельницькобленерго" на користь ПрАТ "НЕК "Укренерго" 191 105, 72 грн 3 % річних, 271 520, 59 грн інфляційних втрат та 5 551, 51 грн судового збору. Провадження в частині стягнення 50 575 954, 58 грн основного боргу закрито.

Суд першої інстанції, враховуючи, що матеріалами справи підтверджено порушення відповідачем строків оплати за договором, дійшов висновку, що у позивача виникло право вимагати сплати відповідачем 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на суми простроченої заборгованості. Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, місцевий господарський суд зазначив, що вони нараховані обґрунтовано та підлягають до стягнення у заявленому розмірі. Водночас, керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності, суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру заявлених до стягнення позивачем сум 3 % річних.

Також суд першої інстанції, прийнявши до уваги те, що борг сплачено після звернення позивача із даним позовом до суду, дійшов висновку, що провадження в частині стягнення 50 575 954, 58 грн вартості наданих послуг підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку із відсутністю предмету спору.

До Північно - західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 22.07.2025 у справі № 924/455/25, в якій відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю, ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:

- відповідач заперечує проти позовних вимог в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки розрахунок даних нарахувань не відповідає алгоритму зарахувань коштів по договору. Суд першої інстанції дані аргументи залишив без уваги, що вказує на неповноту встановлення обставин, які мають значення для справи;

- суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про наявність прострочення грошових зобов`язань відповідача перед позивачем та ухвалив оскаржуване рішення, задовольнивши уточнені позовні вимоги в повному обсязі.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи у складі головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В., суддя Мельник О.В.

Листом від 21.08.2025 з Господарського суду Хмельницької області витребувано матеріали справи.

25.08.2025 матеріали справи надійшли до суду.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 відкрито провадження за апеляційною скаргою АТ "Хмельницькобленерго" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 22.07.2025 у справі № 924/455/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 29.10.2025 о 14:30 год.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просить задоволити її вимоги

Представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги, просить відмовити в її задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення, заслухавши в судовому засіданні присутніх представників сторін, зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом, наказом Міністерства фінансів України від 15.02.2019 №73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 829-р "Про погодження перетворення державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" у приватне акціонерне товариство" державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" реорганізовано шляхом перетворення в приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго", який є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відповідно до ст. 108 Цивільного кодексу України, п. 5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 № 802, п. 3.2 статуту НЕК "Укренерго" та 100 відсотків акцій якого належить державі.

АТ "Хмельницькобленерго" 14.11.2023 звернулось до ПрАТ "НЕК "Укренерго" із заявою-приєднанням до договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.

ПрАТ "НЕК "Укренерго" листом від 20.11.2023 № 01/62679 повідомлено АТ "Хмельницькобленерго" про приєднання останнього до умов договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління (ідентифікатор договору № 0505-03041-ПД, дата акцептування - 01.01.2024).

01.01.2024 АТ "Хмельницькобленерго" як користувачем укладено з позивачем договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0505-03041-ПД (далі - договір), шляхом подання відповідної заяви про приєднання до такого договору та акцептуванням позивачем вказаної заяви відповідача.

За цим договором ОСП безперервно надає послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (далі - послуга) (п.2.1).

Відповідно до п. п. 3.1 - 3.8 договору ціна цього договору визначається як сума нарахованої фактичної вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком за календарний рік.

Розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць.

Оплата послуг здійснюється за тарифом, який встановлюється НКРЕКП відповідно до затвердженої ним методики (порядку) та оприлюднюється ОСП на офіційному вебсайті http://ua//. energy/. Тариф застосовується з дня набрання чинності постановою, якою встановлено тариф, якщо більш пізній строк не визначено такою постановою.

Обсяг наданої послуги визначається відповідно до розділу XI КСП.

Планова та/або фактична вартість послуги визначається як добуток діючого на момент надання послуги тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління та планового та/або фактичного обсягу послуги в розрахунковому періоді. На вартість послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України.

Користувач здійснює поетапну оплату планової вартості послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із зазначеною системою платежів і розрахунків: 1 платіж - до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду; 2 платіж - до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду; 3 платіж - до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду.

Плановий обсяг послуги, що використовується для визначення планової вартості послуги, визначається на підставі даних адміністратора комерційного обліку (далі - АКО) за кожну декаду розрахункового періоду.

Користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі.

Вартість фактично наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти надання послуги направляються Користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).

Коригування обсягів та вартості фактично наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надається АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в "Системі управління ринком", що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені правилами ринку.

Оплату вартості послуги, після коригування обсягів та вартості послуг, користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання послуги (включно), або акт надання послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно).

Акти надання послуги та акти коригування до актів надання послуги та рахунки у відповідному розрахунковому періоді Виконавець ОСП направляє користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням сервісу) або надає користувачу два примірники акта надання послуги та/або акта коригування до актів надання послуги в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони.

Користувач здійснює підписання актів надання послуги та актів коригування до актів надання послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 робочих днів з дня їх отримання користувачем.

У разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий період актом надання послуги користувач має право оскаржити зазначені в акті надання послуги вартість та/або фактичний обсяг послуги шляхом направлення ОСП (АКО) та ППКО повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акта. Процедура оскарження не звільняє користувача від платіжного зобов`язання у встановлений цим договором термін. Якщо користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акта надання послуги, то вважається, що цей акт прийнятий без розбіжностей.

У разі підтвердження розбіжностей ППКО користувача надає АКО актуальні дані для здійснення врегулювання. Врегулювання розбіжностей здійснюється в терміни та відповідно до вимог додатка 10 до Правил ринку та відображаються в акті коригування.

Розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті України у безготівковій формі на банківські рахунки сторін, що зазначені в цьому Договорі (п. 3.11).

Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками підприємств.

Позивачем згідно актів надання послуги № ДУА-0014862 від 31.03.2025, № ДУА-00114067 від 28.02.2025, акту коригування № ДУА_К-0003429 до акту надання послуги № ДУА-0004841 від 29.02.2024, акту коригування № ДУА_К-0003122 від 10.03.2025 до акту надання послуги №ДУА-0004080 від 31.01.2024., акту коригування № ДУА_К-0003669 від 01.04.2025 до акту надання послуги № ДУА-0013289 від 31.01.2025, акту коригування № ДУА_К-0003633 від 19.03.2025 до акту надання послуги № ДУА-0007877 від 30.06.2024 надано послуги на загальну суму 50575954,58 грн, яка відповідачем сплачена відповідно до платіжних інструкцій № 6773 від 26.05.2025, № 6773 від 26.05.2025, № 5533 від 30.04.2025, № 6202 від 15.05.2025, № 6590 від 21.05.2025, № 6773 від 26.05.2025, № 6773 від 26.05.2025, № 7256 від 30.05.2025, № 8234 від 20.06.2025, № 8287 від 23.06.2025, № 8333 від 24.06.2025.

Предметом даного позову є вимоги ПрАТ "НЕК "Укренерго" до АТ "Хмельницькобленерго" про стягнення 50 575 954, 58 грн основного боргу, 191 105, 72 грн 3 % річних та 271 520, 59 грн інфляційних втрат у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 01.01.2024 №0505-03041-ПД в частині здійснення розрахунків за надані послуги.

В той же час, предметом апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанції в частині стягнення з АТ "Хмельницькобленерго" на користь ПрАТ "НЕК "Укренерго" 191 105, 72 грн 3 % річних та 271 520, 59 грн інфляційних втрат.

Надаючи правову оцінку обставинам у справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно з ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище регулює Закон України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.

Пунктом 18 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що диспетчерським управлінням є оперативно-технологічне управління об`єднаною енергетичною системою України із забезпеченням надійного і безперебійного постачання електричної енергії споживачам з додержанням вимог енергетичної безпеки.

Отже, укладаючи та підписуючи договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0505-03041-ПД від 01.01.2024 сторони чітко визначили та погодили всі істотні умови договору, взаємні права та обов`язки кожної із сторін, а також відповідальність сторін у разі порушення умов договору.

За змістом частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із змісту наведеної норми права слідує, що однією із основних умов виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. При цьому коли одна із сторін за умовами договору взяла на себе певні зобов`язання, то інша сторона вправі очікувати, що такі будуть виконані належним чином у встановлені строки. У разі ж коли сторона порушила умови договору, зобов`язання вважається не виконаним.

Верховний Суд у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц зазначив, що принцип належного виконання зобов`язання полягає в тому, що виконання має бути проведене, зокрема у належний строк (термін).

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено апеляційним судом, позивачем було надано відповідачу послуги на загальну суму 50 575 954, 58 грн, що підтверджується актами надання послуги № ДУА-0014862 від 31.03.2025, № ДУА-00114067 від 28.02.2025, актом коригування № ДУА_К-0003429 до акту надання послуги №ДУА-0004841 від 29.02.2024, актом коригування № ДУА_К-0003122 від 10.03.2025 до акту надання послуги № ДУА-0004080 від 31.01.2024, актом коригування № ДУА_К-0003669 від 01.04.2025 до акту надання послуги № ДУА-0013289 від 31.01.2025, актом коригування № ДУА_К-0003633 від 19.03.2025 до акту надання послуги № ДУА-0007877 від 30.06.2024.

В той же час, відповідачем вартість наданих послуг була сплачена повністю, що стверджується наданими до матеріалів справи копіями платіжних інструкцій № 6773 від 26.05.2025, № 6773 від 26.05.2025, № 5533 від 30.04.2025, № 6202 від 15.05.2025, № 6590 від 21.05.2025, № 6773 від 26.05.2025, № 6773 від 26.05.2025, № 7256 від 30.05.2025, № 8234 від 20.06.2025, № 8287 від 23.06.2025, № 8333 від 24.06.2025.

Суд першої інстанції, враховуючи те, що сума боргу була сплачена відповідачем після звернення позивача до суду із даним позовом, закрив провадження по справі в частині стягнення 50 575 954, 58 грн вартості наданих послуг на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку із відсутністю предмету спору. Рішення суду в цій частині учасниками справи не оскаржується.

В той же час, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 191 105, 72 грн 3 % річних та 271 520, 59 грн інфляційних нарахувань, оскільки матеріалами справи підтверджено порушення відповідачем строків оплати за договором. Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, місцевий господарський суд зазначив, що вони нараховані обґрунтовано.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, вказує, що розрахунок даних нарахувань не відповідає алгоритму зарахувань коштів по договору.

Із урахуванням доводів відповідача, колегія суддів зазначає, що відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір, відповідно до статті 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами статті 525 ЦК України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями чинного законодавства України, а саме статтею 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 ЦК України).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі № 915/880/18, від 26.09.2019 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі № 908/1379/17).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).

Визначені частиною 2 статті 625 ЦК України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані.

При здійснення розрахунку суд враховує, що нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Нарахування інфляційних втрат за наступний період здійснюється з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання (правова позиція щодо порядку нарахування інфляційних викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/190/18 від 04.06.2019 та у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у справі № 905/600/18 від 05.07.2019.

Колегія суддів приймає до уваги те, що договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0505-03041-ПД від 01.01.2024 для розрахунку за ним встановлено два види обсягу послуги: плановий та фактичний, які використовуються одночасно та не виключають один одного.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 09.11.2022 у справі № 904/5899/21, плановий та фактичний обсяг взаємопов`язані та не замінюють один одного, і у відповідача відсутнє право вибору платити за плановий чи за фактичний обсяг. Це означає, що строки виникнення зобов`язання з оплати планового обсягу послуги та фактичного обсягу, а також прострочка їх виконання, обчислюються окремо для кожного виду зобов`язання.

Верховний Суд у постанові від 04.07.2023 по справі № 910/10061/22 виснував, що при розрахунку за послуги користувач та оператор системи передачі зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця визначити необхідність сплати фактичного обсягу послуг, отриманих за такий розрахунковий місяць.

Отже, як невиконання або неналежне виконання користувачем зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах поетапної оплати планової вартості послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із системою платежів і розрахунків, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуг, отриманих за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання, і передбачає застосування правових наслідків порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з приписами статті 611, 625 ЦК України.

Апеляційний господарський суд зазначає, що в розрахунку позивача (т. 1, а. с. 10) наведений детальний розрахунок інфляційних та річних за кожним періодом окремо, який, на думку суду апеляційної інстанції, є арифметично правильним та повністю відповідає обставинам справи, умовам договору та нормам закону, які регулюють нарахування інфляційних та річних.

Із урахуванням викладеного, беручи до уваги те, що матеріалами справи підтверджено порушення відповідачем строків оплати за договором, здійснивши перевірку нарахованих та заявлених позивачем до стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 191 105, 72 грн 3 % річних та 271 520, 59 грн інфляційних втрат, нарахованих на суми простроченої заборгованості.

При цьому колегія суддів, з огляду на вимоги статей 78, 86 ГПК України, з`ясувала як обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, так і здійснила оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

В той же час, відповідач власного контррозрахунку з обґрунтуванням його правильності та повноти на спростування розрахунку, наданого позивачем, суду не надав, хоча мав об`єктивну можливість скористатись відповідними процесуальними правами і подати документи в обґрунтування своєї позиції по суті заявлених позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення містить належне обґрунтування підстав для задоволення позову, а доводи апеляційної скарги не містять мотивів, які б вказували на помилковість висновків суду першої інстанції в частині розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру 3 % річних та інфляційних втрат до 1 грн, то колегія суддів зазначає наступне.

За приписами частини 4 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо вона значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Застосоване ст. 551 ЦК України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суд користується певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій, оцінюючи обставини, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 про те, що з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. З урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання (пункт 8.38 постанови).

У постанові від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22, Велика Палата Верховного Суду також підтвердила наведений вище висновок та зазначила, що зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку, за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12.09.2024 у справі № 915/1308/23.

Колегія суддів вказує, що підставами для зменшення розміру 3 % річних та інфляційних втрат, є, на думку відповідача, те, що АТ "Хмельницькобленерго" являється стратегічним підприємством від якого залежить стале функціонування електроенергетичної галузі, непомірно високі витрати, які відповідач буде вимушений зробити, покриваючи збитку за сплату штрафних санкцій за рахунок, зокрема платників податків, відсутність його вини в здійсненні своєчасного розрахунку; відсутність підтверджених матеріальних збитків позивача та компенсаційних характер знецінення грошових коштів за рахунок інфляційних втрат.

Оцінивши вказані доводи відповідача, суд першої інстанції правильно вказав, що загальна сума 3 % річних та інфляційних втрат, які заявлених до стягнення не є надмірною, та є незначною у порівнянні із сумою основного боргу, а відтак заявлені до стягнення 3 % річні та інфляційні втрати не мають ознак надмірного тягаря для відповідача та неправомірного збагачення для позивача, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру заявлених до стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

Суд також враховує, що справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

При цьому Верховний Суд у постанові від 18.05.2022 у справі № 280/988/19 зазначив, що дотримання необхідного (справедливого) балансу між суспільними (публічними) та приватними інтересами (принципу пропорційності) є важливою вимогою громадянського суспільства, демократичної, соціальної та правової держави та складовою принципу верховенства права.

З огляду на викладене, доводи відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає такими, що не можуть бути підставою для скасування ухваленого у справі рішення суду, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції.

Також судом звертається увага на те, що у рішенні Європейського суду з прав людини (справа Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010) зазначено, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 22.07.2025 у справі № 924/455/25 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу АТ "Хмельницькобленерго" - без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на відповідача згідно з ст. 129 ГПК України

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 22.07.2025 у справі № 924/455/25 - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2025

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Мельник О.В.