ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" жовтня 2025 р. Справа № 924/835/25

м.Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Яроцького А.М., при секретарі судового засідання Гайдуку Д.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця Тарасової Оксани Миколаївни

до Фізичної особи - підприємця Андрійчука Андрія Богдановича

про стягнення 29400,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Андрійчук А.Б.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 23.10.2025 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі, заяви, клопотання.

18.08.2025 через підсистему "Електронний суд" до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця Тарасової Оксани Миколаївни до Фізичної особи - підприємця Андрійчука Андрія Богдановича про стягнення 29400,00 грн. за непоставлений товар.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2025 року зазначену позовну заяву передано для розгляду судді Яроцькому А.М.

Ухвалою суду від 22.08.2025 вищевказану позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк у 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 25.08.2025 останню призначено до розгляду та відкрито провадження у справі №924/835/25, яку визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу строки для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та для подання відзиву на позов, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

16.09.2025 через підсистему "Електронний суд" надійшло клопотання відповідача, в якому повідомлено про обставини неможливості вчасного подання відзиву.

24.09.2025 через підсистему "Електронний суд" надійшов відзив з додатками.

Ухвалою суду від 06.10.2025 призначено судове засідання по справі №924/835/25 на 12:00 год. 16 жовтня 2025 року та викликано сторін або їхніх уповноважених представників у судове засідання.

15.10.2025 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача - адвоката Плугатирьова В.В. надійшла заява про участь в судовому засіданні у справі №924/835/25, призначеному на 16.10.2025 року, в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 15.10.2025 вищевказану заяву представника позивача задоволено, судове засідання, яке відбудеться 16.10.2025 визначено провести в режимі відеоконференції за участю представника позивача.

У судовому засіданні 16.10.2025 постановлено ухвалу, з занесенням до протоколу судового засідання, про відкладення розгляду справи на 14:30 год. 23.10.2025 з одночасним задоволенням усного клопотання представника позивача про його участь в черговому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду.

22.10.2025 через підсистему "Електронний суд" відповідач подав клопотання про долучення доказів, зокрема копії товарно-транспортної накладної №1 від 05.08.2025, довіреності №804 від 04.08.2025, показань свідка посвідчених секретарем виконкому Макіївської сільської ради Кам`янець-Подільського району 18.10.2025.

23.10.2025 через підсистему "Електронний суд" представник позивача подав заяву про неможливість участі у судовому засіданні призначеному на 14:30 год. №924/835/25 у зв`язку з тим, що не працює електронний суд, з огляду на що просить розглянути справу без участі представника позивача. З приводу наданих відповідачем копій документів, заперечив щодо долучення останніх до матеріалів справи та зазначив, що останні не містять доказової інформації. У заяві відзначено, що надані відповідачем документи підтверджують лише те, що вантаж отримав водій, який надав письмові пояснення і нібито передав його невстановленій особі. Відтак, відповідач може пред`явити водієві вимогу про компенсацію збитків. На думку позивача, наявність кримінального провадження не може бути свідченням постачання товару та у разі встановлення у межах кримінального провадження осіб, які отримали товар, відповідач матиме право подати до суду заяву про перегляд справи за нововиявленими обставинами.

Виклад позицій учасників судового процесу.

Фізична особа - підприємець Тарасова Оксана Миколаївна звернулась з позовом до Фізичної особи - підприємця Андрійчука Андрія Богдановича про стягнення 29400,00 грн. за непоставлений товар.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ФОП Тарасовою О.М. та ФОП Андрійчуком А.Б. було досягнуто усної домовленості про купівлю перцю у кількості 1400 кг за замовленням позивача по попередній оплаті. Зокрема, на підставі рахунку №5 від 01.08.2025 позивач перерахував відповідачу 29400,00 грн. попередньої оплати, що підтверджується платіжною інструкцією №630 від 04.08.2025.

В подальшому, 06.08.2025 року позивачем направлено відповідачу заявку на відвантаження перцю у кількості 1400 кг у строк до 10.08.2025, однак відвантаження перцю не послідувало, тому необхідність у придбанні товару відпала. 11.08.2025 року позивачем направлено відповідачу вимогу на Вайбер про повернення попередньої оплати, а 12.08.2025р. - письмову вимогу через АТ "Укрпошта". Оскільки станом на 15.08.2025 вимога про повернення коштів попередньої оплати залишилася без задоволення, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

У відзиві відповідач визнав факт усної домовленості з позивачкою щодо поставки перцю на суму 29400,00 грн. та отримання 05.08.2025 від останньої зазначених коштів на банківський рахунок. Відповідач стверджує, що цього ж дня згідно повідомлених даних від Тарасової О.М., водію ОСОБА_1 було завантажено перець у кількості 1400 кг., а також передані товаро-транспортні накладні. Водій позивача поставив перець у м. Чернівці до військової частини НОМЕР_1 , яка не прийняла товар та за вказівкою позивача товар був відвантажений у інший автомобіль МАН 10т., який знаходився в м. Хмельницькому, що водій і зробив. Вказані обставини підтверджено водієм Коноваловим С.Ю. у телефонній розмові, запис якої наданий до матеріалів кримінального провадження. Відповідач у відзиві вказує, що після неприйняття перцю військовою частиною, до нього зателефонувала представниця Тарасової О.М. з проханням забрати перець назад та повернути позивачу кошти. В подальшому після отриманих образ та погроз у месенджері, Андрійчук А.Б. повідомив про отримання від позивачки заявки на відвантаження перцю, який вже поставлено останній через вказаного вище водія, та вимоги про повернення коштів, внаслідок чого відповідач звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинення щодо нього шахрайських дій позивачкою. Хмельницьким районним управлінням поліції було відкрито кримінальне провадження №0000337. Враховуючи повне виконання перед позивачкою зобов`язання з поставки перцю у кількості 1400 кг, відповідач просить у задоволенні позову відмовити та стверджує про неправдивість викладених у позові обставин. До відзиву додано копію товарно-транспортної накладної №1 від 05.08.2025, витягу з ЄРДР від 22.08.2025, протоколу від 14.08.2025, протоколів допитів свідків від 10.09.2025, роздруківки листування за 01.08.2025 та 06.08.2025, протоколу огляду диску від 10.09.2025, рапорту від 11.09.2025, листа від 12.09.2025, постанови про проведення слідчих та процесуальних дій на іншій території від 11.09.2025.

Представник позивача в судове засідання 23.10.2025 не з`явився, в судовому засіданні 16.10.2025 позов підтримав. При цьому, судом враховується отримана 23.10.2025 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача заява про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні 23.10.2025 проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві, у позові просив відмовити.

Будь-які не розглянуті судом клопотання, подані учасниками процесу в межах розгляду справи, в матеріалах справи №924/835/25 відсутні.

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, норми ч. ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника, враховуючи той факт, що позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи та те, що у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті, спір належить вирішити у відсутності представника відповідача за матеріалами справи.

Обставини, які є предметом доказування у справі, та докази, якими сторони підтверджують або спростовують їх наявність.

Згідно з платіжною інструкцією №630 від 04.08.2025 ФОП Тарасова О.М. перерахувала на банківський рахунок ФОП Андрійчука А.Б. 29 400,00 грн. з визначеним призначенням платежу "за перець згідно Рах. №5 від 01.08.2025р. без ПДВ".

06.08.2025 ФОП Тарасова О.М. надіслала ФОП Андрійчуку А.Б. заявку на відвантаження товару, в якій повідомила про готовність подати автомобіль для завантаження перцю у кількості 1400 кг. у строк до 10.08.2025. У заявці повідомлено, що перевезення здійснюватиметься автомобілем MERCEDES-BENZ, р.н. НОМЕР_2 водієм ОСОБА_2 . На підтвердження надіслання заявки відповідачу додано накладну Укрпошти від 06.08.2025 та цінний лист з описом вкладення з відтиском печатки відділення Укрпошти 06.08.2025.

11.08.2025 позивачка сформувала письмову вимогу про повернення попередньої оплати в сумі 29400,00 грн. у зв`язку з невідвантаженням товару у вказаний в заявці строк та відсутністю необхідності у придбанні товару. Вимогу надіслано на адресу відповідача, що підтверджується накладною Укрпошти від 12.08.2025 та цінний лист з описом вкладення з відтиском печатки відділення Укрпошти 12.08.2025.

До матеріалів справи додано показання свідка ОСОБА_1 , засвідчені секретарем виконкому Макіївської сільської ради Кам`янець-Подільського району 18.10.2025, за змістом яких повідомлено, що "05.08.2025 за замовленням та по дорученню №804 від 04.08.2025 від ФОП Тарасової Оксани Миколаївни, останній прибув за адресою АДРЕСА_1 для здійснення вантажного перевезення товару, а саме перцю солодкого вагою 1400 кг. За даною адресою товар (перець) було завантажено в транспортний засіб Fiat DUKATO державний номер НОМЕР_3 заявленою вагою 1400 кілограм. ОСОБА_3 організовував завантаження, по завершенню завантаження надав товаротранспортні накладні в кількості трьох екземплярів (для передачі замовнику перевезення ФОП Тарасова О.М., отримувачу товару ВЧ НОМЕР_1 і один для постачальника товару). Місце вивантаження замовником перевезення ФОП Тарасова О.М. було вказано ВЧ НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , ця ж сама адреса була вказана в товаро-транспортній накладній. Прибувши за вказаною адресою з`ясувалось, що працівники військової частини відмовились приймати товар, оскільки він не відповідав запитам тендеру. В телефонному режимі замовник ОСОБА_4 повідомила мені, що потрібно повернутись в м. Хмельницький і перевантажити перець в іншу машину. Прибувши на місце, яке мені було надіслано повідомленням (геолокація по вул Прибузькій) побачив, що мене чекав незнайомий мені чоловік, назвався ОСОБА_5 (телефон НОМЕР_4 ) на бусі (МАН 10т) в який ми перевантажили товар. Товаро-транспортні накладні я передав ОСОБА_5 , один екземпляр залишив для себе, який передаю ОСОБА_6 для долучення до матеріалів судової справи. Подальші дії та рухи з товаром мені не відомі. Додаю копію доручення №804 від 04.08.2025р. від ФОП Тарасова Оксана Миколаївна та копію товарно-транспортної накладної".

Відповідно до доданої до показань свідка засвідченої ОСОБА_1 копії довіреності №804 від 04.08.2025, ФОП Тарасова О.М. уповноважила водія ОСОБА_1 правом підписувати документи пов`язані виключно із здійсненням поставки (перевезення) продукції, що належить ФОП Тарасовій О.М. без права передоручення третім особам. На довіреності №804 від 04.08.2025 наявний відтиск печатки позивача та підпис.

За змістом доданої до показань свідка товарно-транспортної накладної №1 від 05.08.2025, місце складання - с. Прибузьке, вантажовідправник - ФОП Андрійчук Андрій Богданович, вантажоотримувач - ФОП Тарасова Оксана Миколаївна, вид перевезень - вантажні, пункт навантаження - АДРЕСА_3 , Військова частина НОМЕР_1 , маса брутто - одна тонна чотириста кілограм, водій - ОСОБА_1 . У розділі "Відомості про вантаж" зазначено найменування вантажу - перець, кількість місць - 140, маса брутто 1.4 т. Товарно-транспортну накладну №1 від 05.08.2025 підписано вантажовідправником ФОП Андрійчуком А.Б. та вантажоодержувачем Коноваловим С.Ю.

У витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000337 від 22.08.2025 вказано, що за заявою ОСОБА_6 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення невстановленою особою з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 190 КК України. В протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.08.2025 відповідач просив прийняти міри до ФОП Тарасової О.М., яка вчинила неправомірні дії та порушила умови усного договору, а саме не повернула накладну про отримання товару.

За змістом протоколів допитів свідків від 10.09.2025 працівники ТОВ "Прибузькі овочі" ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомили, що приймали участь у завантаженні перцю у кількості 1400 кг. 05.08.2025 у бус білого кольору по вул. Олімпійській у с. Прибузьке.

До матеріалів справи додано протокол огляду диску від 10.09.2025 та рапорт від 11.09.2025 складені старшим дізнавачем СД Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, старшим лейтенантом поліції Юрійчук Я.П., у якого вказано, що в ході огляду диску зафіксовано розмову між гр. ОСОБА_6 та водієм ОСОБА_1 , який повідомив про обставини події та підтвердив факт отримання товару (солодкий перець), за адресою: с. Прибузьке. ОСОБА_1 в ході розмови повідомив про те, що доставивши товар у АДРЕСА_2 , (ВЧ № НОМЕР_1 ), однак працівники частини відмовились приймати товар, оскільки він не відповідав запитам тендеру. Одночасно, зателефонувавши до замовника ОСОБА_4 , остання повідомила, що потрібно повернутись у місто Хмельницький та перегрузити товар у іншу машину. Погодившись, прибув за місцем яке надіслали у повідомленні (геолокація по вул. Прибузька), останній побачив невідомого чоловіка, представився Іваном, на бусі МАН 10т), номерів не записав, та перенесли товар у бус Івана, залишивши останньому товаро-транспортні накладні. Вказана інформація узгоджується з відеофайлом розмови долученої до відзиву відповідача.

Окрім вищезазначених документів, в матеріалах справи наявні копії протоколу від 14.08.2025, роздруківки листування за 01.08.2025, 06.08.2025, листа від 12.09.2025, постанови про проведення слідчих та процесуальних дій на іншій території від 11.09.2025.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду:

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У частині 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами 1, 2 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори).

За загальним правилом, встановленим статтею 638 Цивільного кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

При цьому, за змістом частини 1 статті 641 і частин 1, 3 статті 642 Цивільного кодексу України пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття, тоді як відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

З моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції договір є укладеним (частина 1 статті 640 Цивільного кодексу України).

Отже, важливими ознаками оферти є те, що вона має бути виявленням наміру оферента вважати себе зобов`язаним у разі її прийняття та, водночас повинна бути настільки визначеною, щоб можна було шляхом її прийняття досягнути домовленості про весь договір у цілому, а для укладення договору акцептанту було достатньо висловити свою волю, яка співпадає з офертою. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 21.12.2023 у справі № 910/11210/22, від 01.06.2021 у справі № 910/3527/20.

Верховний Суд також зазначає, що відповідно до статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Статтею 205 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Частиною 1 статті 206 Цивільного кодексу України передбачено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами в момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Крім того, за змістом частини 2 статті 640 Цивільного кодексу України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно з усталеними правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постановах Верховного Суду від 23.01.2025 у справі №910/55/23, від 30.04.2024 у справі №910/5729/21, від 11.07.2023 у справі №905/1223/21, від 11.01.2022 у справі №927/738/19, від 29.01.2020 у справі №916/922/19, визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, а отже, судам під час розгляду справ належить досліджувати, крім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару в господарській діяльності покупця). У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання товару сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

Крім того, відповідно до правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду від 23.01.2025 у справі №922/1139/24, від 10.07.2024 у справі №906/1108/23, від 30.11.2023 у справі №910/9557/20, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення цього виду договорів.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, між фізичною особою - підприємцем Тарасовою Оксаною Миколаївною та фізичною особою підприємцем Андрійчук Андрієм Богдановичем було досягнуто усної домовленості про закупівлю у відповідача товару (перцю у кількості 1400 кг) та завантаження останнього у автомобіль позивача у погоджені сторонами строки на умовах попередньої оплати.

На підставі виставленого відповідачем рахунку №5 від 01.08.2025 позивач перерахував останньому 29400,00 грн. попередньої оплати, що підтверджується платіжною інструкцією №630 від 04.08.2025. Зазначена обставина не заперечується відповідачем.

Сплата позивачем коштів відповідачу свідчить про направлення пропозиції укласти договір.

В подальшому, 06.08.2025 року позивач направив відповідачу заявку на відвантаження перцю у кількості 1400 кг у строк до 10.08.2025.

З викладеного суд дійшов висновку, що з дати отримання коштів на рахунок ФОП Андрійчука А.Б. останній вважається зобов`язаною стороною за усним договором укладеним з позивачем у спрощений спосіб.

Верховний Суд також зазначив, що особливість реальних договорів визначена частиною 2 статті 640 Цивільного кодексу України, за якою у разі якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Судом прийнято заяву свідка ОСОБА_1 від 18.10.2025 з додатками, який безпосередньо приймав участь у отриманні товару від відповідача та був обізнаний про обставини, які мають значення для справи. Крім того, заява останнього відповідає вимогам щодо її оформлення визначеним у ст. 88 ГПК України з урахування того, що у випадку відсутності нотаріусів у населених пунктах посадові особи виконавчих комітетів сільських рад мають право вчиняти певні нотаріальні дії.

Зокрема на підставі довіреності №804 від 04.08.2025, якою ФОП Тарасова О.М. уповноважила водія Коновалова Сергія Юрійовича на право підписувати документи пов`язані виключно із здійсненням поставки (перевезення) продукції, що належить ФОП Тарасовій О.М. без права передоручення третім особам, водій позивача приїхав на автомобілі (FIAT DUKATO НОМЕР_3 ) 05.08.2025 за адресою: АДРЕСА_1 та завантажив у вантажовідправника - ФОП Андрійчука Андрія Богдановича 1400 кг. перцю. Вказане підтверджується товарно-транспортною накладною №1 від 05.08.2025, у якій, крім іншого, визначено: вантажоотримувач - ФОП Тарасова Оксана Миколаївна, вид перевезень - вантажні, пункт розвантаження - м. Чернівці, вул. Володимира Великого, 2А, Військова частина НОМЕР_1 , маса брутто - одна тонна чотириста кілограм, водій - Коновалов Сергій Юрійович. У розділі "Відомості про вантаж" зазначено найменування вантажу - перець, кількість місць - 140, маса брутто 1.4 т. Товарно-транспортну накладну №1 від 05.08.2025 підписано вантажовідправником ФОП Андрійчуком А.Б. та вантажоодержувачем Коноваловим С.Ю.

Судом враховуються, що за змістом протоколів допитів свідків від 10.09.2025 працівники ТОВ "Прибузькі овочі" Гетьманюк А.І. та Вересняк Л.М. повідомили, що приймали участь у завантаженні перцю у кількості 1400 кг. 05.08.2025 у бус білого кольору по вул. Олімпійській у м. Прибузьке.

До матеріалів справи додано протокол огляду диску від 10.09.2025 та рапорт від 11.09.2025 складені старшим дізнавачем СД Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, старшим лейтенантом поліції Юрійчук Я.П., у якому вказано, що в ході огляду диску зафіксовано розмову між гр. Андрійчуком А.Б. та водієм Коноваловим Сергієм Юрійовичем, який повідомив про обставини події та підтвердив факт отримання товару (солодкий перець), за адресою: с. Прибузьке. Коновалов С.Ю.

Враховуючи, що договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії, вищевказані докази в сукупності підтверджують факт передачі та завантаження товару відповідачем в автомобіль уповноваженої особи (водія) позивача, що є акцептуванням умов договору та повним виконанням умов домовленості ФОП Андрійчуком А.Б.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17. При цьому аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») Європейський Суд наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд акцентує увагу, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Належність доказів це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому, питання про належність доказів остаточно вирішується судом (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 зі справи №910/4055/18, від 16.04.2019 зі справи №925/2301/14).

Надані відповідачем докази в їх сукупності та кожен окремо щодо передання відповідачем позивачці товару є більш вірогідними, ніж протилежні, які надала позивачка. Відтак, доказами в матеріалах справи спростовується обставина щодо неотримання позивачкою товару, який нею попередньо оплачено.

Зважаючи на обставини, встановлені судом у цій справі, враховуючи досліджені судом докази, що містяться у матеріалах справи та надані сторонами пояснення, суд вважає доцільним при вирішенні цієї справи застосувати такий стандарт доказування, як «вірогідність доказів», у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки встановлені судом обставини на підставі наданих відповідачем доказів в їх сукупності та кожен окремо, щодо передання відповідачем позивачці товару та відсутність обов`язку щодо повернення коштів попередньої оплати, є більш вірогідними, аніж протилежні, які вказувалися позивачкою під час розгляду спору.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у зв`язку з відмовою в позові судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 14, 20, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Рішення надіслати представнику позивача та відповідачу за допомогою підсистем ЄСІТС в електронні кабінети.

Повне рішення складено та підписано 28.10.2025.

Суддя А.М. Яроцький