ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2025 Справа № 917/1468/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., секретар судового засідання Сьомкіна А. В., розглянувши справу № 917/1468/25

за позовною заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго, вул. Польська, 2 а, м. Полтава, 36008,

до відповідача Приватного підприємства "ПОБУТТЕХНОСЕРВІС", вул. Майора Борищака, 35, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

про стягнення 993 378,30 грн заборгованості

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

28.07.2025 року до Господарського суду Полтавської області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до відповідача Приватного підприємства "ПОБУТТЕХНОСЕРВІС" про стягнення заборгованості за індивідуальним договором №4722 про надання послуг з постачання теплової енергії у розмірі 993 378,30 грн, з яких: 843 237,13 грн - основна заборгованість, 3 297,97 грн - пеня, 30 149,79 грн - 3% річних, 116 693,41 грн - інфляційні втрати (вх. №1519/25).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2025 року справу № 917/1468/25 розподілено судді Тимощенко О. М.

Суд ухвалою від 04.08.2025 року відкрив провадження у справі № 917/1468/25 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). У даній ухвалі встановлено відповідачу строк для подання суду відзиву на позов - 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Відповідач у відзиві на позов (вх. №10707 від 18.08.025) заперечує проти позовних вимог з огляду на наступне :

- ПП ПОБУТТЕХНОСЕРВІС не укладало договору на постачання теплової енергії з позивачем, не вчиняло жодних дій, які б могли засвідчити волю відповідача до отримання відповідної комунальної послуги від позивача;

- позивач не надав належних та допустимих доказів в підтвердження наявності заборгованості у визначених ним сумах. Надані позивачем рахунки не містять інформації, яка повинна відображатись;

- не зрозуміло на чому саме базуються розрахунки позивача спожитої будинком теплової енергії, що витрачені на загальнобудинкові потреби опалення будинку (зокрема, на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будинку, що є спільною власністю всіх співвласників будинку) та чи вираховується розподіл комунальних послуг пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень чи спрощено;

- не можливо встановити розмір фактично спожитої відповідачем теплової енергії у спірний період та не можливо перевірити його вірність. В обґрунтування позовних вимог позивачем надано лише обсяги спожитої теплової енергії у будинку в цілому. В матеріалах справи відсутні належні докази числових даних обсягу теплової енергії витраченого на загальнобудинкові потреби, обсягу спожитої теплової енергії приміщень з транзитними мережами внутрішньобудинкової системи опалення, обсягу спожитої теплової енергії приміщень, що оснащень вузлами розподільного обліку теплової енергії, обсягу теплової енергії донарахованої до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії на опалення приміщень, які є складовими формули визначення споживання конкретно визначеним споживачам;

- в опалювальному періоді 2022-2023 р. р. та 2023-2024 р. р. ПП ПОБУТТЕХНОСЕРВІС не було підключено до системи опалення будинку, так як запірна арматура знаходиться в елеваторі, до якого у підприємства немає доступу, і відкривати вентилі повинна обслуговуюча компанія на підставі наряду від постачальника. Тобто нежитлові приміщення підприємства не були підключені до теплової мережі. Будинковий тепловий лічильник був встановлений тільки 5.12.2023 року, про що свідчить акт про приймання вузла комерційного обліку. Тільки в листопаді 2024 року було подане тепло до нежитлового приміщення ПП ПОБУТТЕХНОСЕРВІС, про що свідчать показники нашого лічильника;

- нарахування за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2022 року по 3103.2025 року умовно-змінної частини тарифу є безпідставними, оскільки такі витрати напряму залежать від розміру фактично спожитого обсягу теплової енергії, а у спірному періоді теплопостачання на об`єкті відповідача здійснювалось лише частково;

- до позовної заяви позивачем не додано доказів направлення долучених рахунків відповідачу. В матеріалах справи наявні лише реєстри простої кореспонденції, які не мають інформації щодо направлення рахунків відповідачу. В реєстрах відсутня відмітка Укрпошти про прийняття поштових відправлень, зазначених у реєстрах, для відправки;

- послуги позивача з постачання теплової енергії до нежитлового приміщення у м. Кременчук по вул. Майора Борищака, б. 35 відповідачем отримувалися частково, а тому і підстави для стягнення пені , 3% річних та інфляційних втрат відсутні;

- рішення Полтавської обласної ради про встановлення тарифів ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води ніяк не стосуються м. Кременчука, оскільки введені в дію з 01.11.2021 року;

- майновий комплекс Кременчуцької ТЕЦ, на якому ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго виробляє теплову енергію для споживачів лівобережної частини м. Кременчука. Це джерело виробництва теплової енергії є теплоелектроцентраллю. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 21 від 10.01.2023, відмовлено у видачі ліцензії з виробництва теплової енергії ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго, яке планувало провадити діяльність з виробництва теплової енергії на ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго (структурний підрозділ Кременчуцька ТЕЦ);

- абз.7 ст. 13 ЗУ "Про теплопостачання" прямо виключає з компетенції органів місцевого самоврядування право встановлювати тарифи на теплову енергію, що вироблена на теплоелектроцентралях.

Підтримуючи свої позовні вимоги, позивач у відповіді на відзив (вх. № 10970 від 25.08.2025 року) зазначав, що:

- засновником ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" є Полтавська обласна рада. Власник підприємства територіальні громади сіл, селищ і міст Полтавської області. Підприємство підзвітне і підконтрольне Полтавській обласній раді, підпорядковане і підзвітне управлінню майном обласної ради. Починаючи з листопада 2022 року ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" надає послуги з постачання теплової енергії на лівобережній частині м. Кременчука від джерела Кременчуцької ТЕЦ;

- зважаючи, що приміщення відповідача підключені до внутрішньо-будинкової системи опалення багатоквартирного будинку, який оснащено вузлом комерційного обліку теплової енергії, враховуючи обставини відсутності рішення співвласників багатоквартирного житлового будинку за адресою: м. Кременчук, вул. Майора Борищака, 25 про вибір моделі договірних відносин протягом 30-денного строку з моменту опублікування відповідачем відповідно до вимог ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання, взаємовідносини між ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" та ПП "ПОБУТТЕХНОСЕРВІС" врегульовано індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання, і опублікований на офіційному сайті підприємства. Договору присвоєно № 4722;

- вказаний публічний договір приєднання послуги з постачання теплової енергії повністю відповідає умовам Типового Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії;

- оскільки рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" було визначено виконавцем послуги з постачання теплової енергії лівобережної частини міста Кременчука, починаючи з листопада 2022 року позивач надає послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення приміщень відповідача;

- на підтвердження споживання відповідачем теплової енергії на потреби опалення приміщень до матеріалів справи позивачем було надано акти перевірки системи теплопостачання про початок та закінчення опалювальних періодів, якими зафіксовано факт подачі та припинення подачі теплоносія позивачем до житлового будинку № 35 по вул. Майора Борищака, в якому знаходяться нежитлові приміщення;

- порядок проведення нарахувань за послугу з постачання теплової енергії площею 283,8 кв.м. на прикладі одного місяця містяться в письмових Поясненнях щодо обсягів теплової енергії на потреби опалення приміщення відповідача площею 283,8 кв.м. Вихідні дані відображені в таблиці "Інформація щодо обсягів теплової енергії, відпущеної на потреби опалення нежитлового приміщення площею 283,8 кв.м.".

Порядок проведення нарахувань за послугу з постачання теплової енергії площею 448,5 кв.м. на прикладі одного місяця містяться в письмових поясненнях щодо обсягів теплової енергії на потреби опалення приміщення відповідача площею 448,5 кв.м. Вихідні дані відображені в таблиці "Інформація щодо обсягів теплової енергії, відпущеної на потреби опалення нежитлового приміщення площею 283,8 кв.м.";

- Наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 23 затверджено Вимоги до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Відповідно до визначення наведеного у п. 3 вимог, абонентський номер споживача - номер споживача, визначений договором про надання відповідної комунальної послуги, який дає змогу ідентифікувати його виконавцю комунальної послуги або уповноваженій особі. Номер договору і абонентський номер споживача відповідно є одним і тим же числом та дає змогу ідентифікувати споживача. Вимог щодо присвоєння чи алгоритму встановлення певного номеру законодавством не передбачено.

- виставлені відповідачу рахунки відповідають вимогам статті 8 ЗУ "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" та містять вичерпну інформацію за для встановлення та розуміння повноти інформації відносно нарахувань за надану послугу. Разом з тим, законодавець жодним нормативно-правовим актом не визначив, яким саме чином необхідно надати споживачу рахунки на оплату спожитої послуги (особисто, простою, рекомендованою, цінною кореспонденцією чи методом розносу по поштовим скриням/приміщенням споживання). Сформовані надавачем послуг рахунки та акти направлялися споживачу простою кореспонденцією, що з огляду на наведене вище, не є порушенням, та підтверджується Реєстрами листів відділення збуту м. Кременчук за спірний період;

- за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за поставлений товар, надані послуги чи виконані роботи, тобто, носить інформаційний характер;

- відповідач відноситься до категорії "інші споживачі", а не категорії споживачів "населення", як посилається представник відповідача;

- ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" є ліцензіатом Полтавської обласної державної адміністрації. За приписами ч. 1 ст. 73 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Тарифи, які встановлювались Полтавською обласною радою для ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" та діяли протягом спірного періоду, протиправними та нечинними не визнавались, а тому в силу приписів законодавства є обов`язковими до застосування;

- питання формування та встановлення тарифів, в тому числі в площині їх застосування ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" для споживачів міста Кременчука з листопада 2022 року, неодноразово були предметом дослідження в порядку адміністративного судочинства, при оскарженні вказаних рішень, а саме:

- рішення Полтавської обласної ради № 477 від 30.09.2022 (адміністративні справи №440/5940/22, № 440/6193/23, № 440/7804/23, № 440/10878/23);

- рішення № 669 Полтавської обласної ради № 669 від 28.07.2023 (адміністративні справи № 440/15945/23, № 440/6337/24);

- рішення Полтавської обласної ради № 854 від 30.08.2024 (адміністративна справа №440/12458/24).

Враховуючи, що жодне із перелічних вище рішень Полтавської обласної ради, в судовому порядку не скасовано та не визнано протиправним, їх застосування у відносинах між ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" та скаржником (позивачем) є правомірним;

- тарифи, встановлені рішеннями Полтавської обласної ради, для застосування ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" є єдиними для всіх споживачів Полтавської області, і будь-які підстави для обрахування вартості теплової енергії для споживачів м. Кременчука за окремим тарифом відсутні;

- відповідача внесено до Ліцензійного реєстру суб`єктів господарювання (ліцензіатів), які здійснюють господарську діяльність з виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії (в тому числі з використанням альтернативних видів палива) у Полтавській області за № 52 із зазначенням відомостей про переоформлення ліцензій 06.06.2017 (https://building.poda.gov.ua/attachments/155628). Таким чином, з 06.06.2017 ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" здійснює ліцензовану господарську діяльність з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії на підставі безстрокових ліцензій;

- з 08.07.2021 (з дня набрання чинності постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22.03.2017 № 308 (у редакції постанови від 07.07.2021 № 1085) регулятором передані повноваження щодо ліцензування відповідної господарської діяльності з виробництва теплової енергії з державного на місцевий рівень. ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" є ліцензіатом Полтавської обласної державної адміністрації та внесено до ліцензійного реєстру суб`єктів господарювання (ліцензіатів), які здійснюють господарську діяльність з виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії (в тому числі з використанням альтернативних видів палива) у Полтавській області;

- для провадження господарської діяльності у м. Кременчуці видача додаткової ліцензії законодавством не передбачена, ліцензіат має право здійснювати згадану господарську діяльність на території області відповідно до отриманої вищезгаданої ліцензії.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг здійснює ліцензування діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях лише за умови одночасного ліцензування діяльності з виробництва електричної енергії.

01.09.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 11212), в яких зазначено:

- окремі формули, коефіцієнти та визначення, наведені у Методиці розподілу, використані позивачем необґрунтовані і потребують корегування через незрозумілість походження цифр коефіцієнтів. Так, у розділі II "Базові правила визначення та розподілу між споживачами загальних обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг": обсяг спожитої теплової енергії на опалення приміщення з індивідуальним опаленням або окремого приміщення з транзитними мережами опалення, через яке прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення (Qвідкл.і), розраховується за формулою 3, в якій представлені питомі теплові втрати ізольованих трубопроводів, які прокладені у шахтах, каналах, штрабах, як qвтр. транз = 7 Вт/м. Не зрозуміло чим обґрунтована ця величина та з якого документа обрана. Для ізоляції тих самих трубопроводів могли бути використані різні ізолятори, які могли мати відповідно різну величину теплопровідності.

У розділі IV "Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення": обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення (Qопалфунк.в.б.с) розраховується за формулою 23, в якій визначені питомі теплові втрати ізольованих трубопроводів, які прокладаються в підвалах, техпідпіллях, на горищі, вже як qвтр. підв = 11 Вт/м. Також не зрозуміло чим обґрунтована ця величина та з якого документа обрана.

Всі дані температурних показників, які позивач використовує у своїх розрахунках взяті ним для міста Полтава, а не для міста Кременчук. Місто Полтава знаходиться північніше Кременчука на 115 км і температурні показники в опалювальний період там завжди нижчі за аналогічні показники у м. Кременчук. Дані для обрахунків t факт по м. Кременчук слід використовувати користуючись даними Українського гідрометеорологічного центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій м. Світловодськ, яке географічно розташоване всього в 30 км від Кременчука.

04.09.2025 року до суду від позивача надійшла заява (вх. № 11357), в якій викладено наступні пояснення:

- розподіл обсягів теплової енергії, що припадають на нежитлові приміщення ПП "ПОБУТТЕХНОСЕРВІС" проводився відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315, із змінами (далі Методика). Надані позивачем розрахунки виконані відповідно до вимог законодавства у сфері житлово-комунальних послуг. За період з 01.11.2022 р. по 04.12.2023 р., у зв`язку із відсутністю вузла комерційного обліку теплової енергії, обсяг теплової енергії спожитої житловим будинком по вул. Майора Борищака (Цюрупи), 35 визначався розрахунково. Розрахунок проводився відповідно до вимог Методики за формулами 10 та 11.

Для визначення нормативного теплового навантаження (Qбуд.норм) та фактичного обсягу спожитої у будинку теплової енергії в розрахунковому періоді (Qбуд.оп.) використовувались значення температур зовнішнього повітря холодного періоду (tmin.оп.пер.) та температура зовнішнього повітря у опалювальному періоді (tсер.оп.пер.) прийнятих по ДСТУ-Н Б В.1.1-27:2010 "Будівельна кліматологія", згідно до вимог Методики.

Зауваження відповідача щодо використання в розрахунках температур для м. Полтава є помилковими, з огляду на те, що стандартом ДСТУ-Н Б В.1.1-27:2010 "Будівельна кліматологія" передбачено для районів, що не увійшли до таблиць стандарту, кліматичні параметри необхідно приймати рівними значенням кліматичних параметрів найближчого до них пункту, наведеного в таблиці, що знаходиться у місцевості з аналогічними умовами. Таким чином, зважаючи на те, що м. Кременчук відсутнє у таблицях стандарту, позивачем до розрахунку були прийнято температуру по м. Полтава;

- під час прийняття об`єктів теплоспоживання на облік ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", за інформацію отриманою від попереднього виконавця послуги, дані по транзитам, що проходять по нежитловим приміщенням ПП "ПОБУТТЕХНОСЕРВІ" були відсутні, а тому розрахунок зазначеної величини не проводився. Крім того, інші приміщення, що відключені від мереж або мають транзитні трубопроводи у будинку відсутні;

- контроль відкриття вентилів запірної арматури у багатоквартирному житловому будинку у власників житлових та нежитлових приміщень, що встановлений обслуговуючою компанією, не відноситься до компетенції ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", як виконавця послуги;

- відключення приміщення і закриття вентилю запірної арматури це різні заходи. Відключення приміщення передбачає повне від`єднання приміщення від інженерних мереж, тоді як закриття вентилю запірної арматури обмежується лише перекриттям потоку у певній точці системи. Порядок відключення окремих житлових приміщень будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджений Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22.11.2005 №4, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09.12.2005 за № 1478/11758. З метою запобігання виникнення надзвичайних ситуацій у житловому фонді та зупинення практики хаотичних відключень приміщень будинків до вищевказаного Порядку №4 були внесені зміни і доповнення, затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року №169, а саме, з грудня 2007 року дозволяється відключення від мереж

централізованого опалення лише окремих будинків вцілому. Відповідно до вимог Порядку №69 належним доказом відключення/відокремлення приміщень споживача від системи централізованого опалення та постачання гарячої води є, зокрема, акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води встановленої форми. Враховуючи відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення - вказане приміщення є опалювальним.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Приватне підприємство "ПОБУТТЕХНОСЕРВІС" (далі - відповідач, споживач, ПП "ПОБУТТЕХНОСЕРВІС") відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 433555431 від 01.07.2025 року) є власником нежитлових приміщень (розташованих за адресою: вул. Майора Борищака , 35, м. Кременчук, Полтавська область): :

- вбудований магазин та майстерня по ремонту побутової техніки, загальною площею 283,8 кв.м.,

- вбудований магазин та майстерня по ремонту побутової техніки, загальною площею 448,5 кв.м. (а. с. 23 - 25).

Отже, вказані нежитлові приміщення відповідача є невід`ємною частиною житлового багатоквартирного будинку.

Нежитлові приміщення ПП "ПОБУТТЕХНОСЕРВІС" мають підключення до внутрішньобудинкової системи опалення житлового будинку, який з 05.12.2023 року оснащено вузлом комерційного обліку теплової енергії (ВКО/ТЕ), тобто система опалення та гарячого водопостачання є невід`ємною складовою системи теплопостачання житлового будинку, в якому воно розташоване.

Нежитлові приміщення відповідача в свою чергу обладнані колективним вузлом обліку теплової енергії, по показникам якого проводиться облік споживання послуги з постачання теплової енергії вищезазначених приміщень.

В частину спірного періоду (з 01.11.2022 року 04.12.2023 року) будинок 35 по вул. Майора Борищака у м. Кременчуці не був оснащений вузлом комерційного обліку теплової енергії. Згідно акту про прийняття вузла комерційного обліку теплової енергії на абонентський облік 05.12.2023 року було прийнято в експлуатацію вузол комерційного обліку теплової енергії за спірною адресою (теплообчислювач QALCOSONIC Е3 зав. № 03122673) (а. с. 33).

Загальна площа усіх приміщень будинку (опалювальна площа приміщень будинку ) - 3 447,80 м2 .

Позивач вказує, що Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (далі - позивач, виконавець) забезпечує вказаний житловий будинок послугами з постачання теплової енергії та гарячої води, а тому його співвласники зобов`язані сплачувати за їх обсяг.

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 1508 від 20.10.2022 року ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" визначено виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води по лівобережній частині міста Кременчука від джерел Кременчуцької ТЕЦ з покладенням відповідальних обов`язків згідно з законодавством.

ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" здійснює ліцензовану господарську діяльність з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії та є виконавцем послуги з постачання теплової енергії у м. Кременчуці.

Ліцензії позивача на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії, на право провадження господарської діяльності з транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами та на право провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії переоформлені на безстрокові, згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 739 від 06.06.2017.

Згідно діючих норм законодавства індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та про надання послуги з постачання гарячої води від 01 листопада 2021, які опубліковані на офіційному вебсайті позивача 01.10.2021, вважаються укладеними.

За умовами п.1 індивідуального договору про надання послуги від 01 листопада 2021, він являється публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 2 вказаного договору він є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному сайті підприємства: http://te.pl.ua/.

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги (п. 4 договору).

Відповідно до умов п. 30 договору, споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019, № 71, ст. 2507), в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця.

У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному сайті виконавця. У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному сайті. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послугу виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу (п. 31 договору).

Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно (п. 32 договору).

Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів (п. 33 договору).

Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 34 договору).

Пунктами 51, 52, 54, 55 Індивідуального договору врегульовано, що цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності.

Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

У разі відключення приміщення споживача від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку цей договір не припиняє своєї дії.

Протягом спірного періоду діяли наступні тарифи, встановлені рішеннями Полтавської обласної ради:

- № 477 від 30 вересня 2022 року "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго";

- № 669 від 28 липня 2023 року "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго";

- № 687 від 26 вересня 2023 року "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго";

- № 854 від 30 серпня 2024 року "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго".

Інформація про тарифи є загальнодоступною та перебуває у вільному цілодобовому доступі на сайті Полтавської обласної ради https://oblrada-pl.gov.ua/ та на сайті ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" http://te.pl.ua/ в розділі "ТАРИФИ", далі "Тарифи для потреб інших споживачів" (за посиланням http://te.pl.ua/tarifi/tarifi-dlya-potreb- nshih-spozhivachv/).

Про факт надання послуги позивачем та отримання послуги відповідачем у період з 01.11.2022 по 31.03.202 свідчать наявні у матеріалах справи копії актів перевірки системи теплопостачання та актів підключення до системи теплопостачання (а. с. 56 - 58), копії актів зняття показників приладів обліку теплової енергії в житлових будинках (а. с. 27 - 31), копії відомостей про фактичні покази засобів обліку теплової енергії ПП "ПОБУТТЕХНОСЕРВІС" (а. с. 35 - 37).

Судом встановлено, що в опалювальні періоди 2021-2022, 2022-2023, 2023-2024 спірні нежитлові приміщення ПП "ПОБУТТЕХНОСЕРВІС" не опалювалися, так як вентиль запірної апаратури був закритий та знаходився в елеваторі, до якого у відповідача відсутній доступ. Цю обставину позивач визнає.

16.08.2024 року ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" здійснено технічний огляд вузла розподільного обліку теплової енергії (договір №4722) абонента ПП "ПОБУТТЕХНОСЕРВІС" (тип вузла обліку теплової енергії SONOCAL - 2000 INFOCAL-5 зав. № 468504№072) (а. с. 34).

11.10.2024 року працівниками ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" здійснено технічний огляд вузла комерційного обліку/розподільного обліку гарячого водопостачання (договір №4722) абонента ПП "ПОБУТТЕХНОСЕРВІС" (вул. Майора Борищака, 35) (а. с. 34).

16.10.2024 року працівником ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" було проведено огляд і опломбування вузла розподільного обліку теплової енергії споживача ПП "ПОБУТТЕХНОСЕРВІС", що встановлений за адресою вул. Майора Борищака, 35, на вводі (SONOCAL - 2000 INFOCAL-5 SONO - 2500CT Pt - 500. зав. № 468504№072), що підтверджується актом про прийняття вузла розподільного обліку/приладу - розподілювача теплової енергії на абонентський облік (а. с. 32).

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № М-141931-1 (чинне до 30.09.2028 року) лічильник теплової енергії INFOCAL-5 зав. № 468504№072 відповідає вимогам ДСТУ EN 1343-1:2006 (а. с. 74).

В листопаді 2024 року до спірних нежитлових приміщень відповідача було подано теплопостачання, що також підтверджується відомостями про фактичні покази засобів обліку теплової енергії (а. с. 35 - 37).

Позивач зазначає, що протягом періоду 01.11.2022 по 31.03.2025 ПП "ПОБУТТЕХНОСЕРВІС" направлялися рахунки на оплату, що підтверджується копіями реєстрів листів відділення збуту м. Кременчук (рахунки та акти прийтяння-передачі послуг) ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго (а. с. 39 - 55).

За даними позивача, відповідач за вказані послуги не розрахувався, з огляду на що заявив до стягнення з ПП "ПОБУТТЕХНОСЕРВІС" 843 237,13 грн основної заборгованості за період з 01.11.2022 року по березень 2025 року, 3 297,97 грн пені, 30 149,79 грн 3% річних, 116 693,41 грн інфляційних втрат.

Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

За приписами ст. 509 ЦК України, які кореспондуються з положеннями ст. 173 ГК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

В силу положень ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України унормовано, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 7 ст. 179 ГК України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду (ч. 1 ст. 630 ЦК України).

Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається оскільки вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин.

Частиною 6 ст. 633 ЦК України передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору є нікчемними.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Основним напрямком діяльності Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" є забезпечення тепловою енергією для потреб опалення та приготування гарячої води житлового фонду, комунально-побутових та інших об`єктів на території м. Полтави, м. Кременчука, м. Решетилівки, смт. Машівки, смт. Котельва Полтавської області.

Предметом спору у цій справі є вимога позивача про стягнення з відповідача вартості наданих послуг постачання теплової енергії за Типовим індивідуальним договором від 01.11.2022.

Судом встановлено, що спірні правовідносини за період, які виникли між сторонами у даній справі регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" (№2189-VІІІ від 09.11.2017), який введено в дію з 01.05.2019 та він є чинним.

Цим Законом України "Про житлово-комунальні послуги" (№2189-VІІІ від 09.11.2017) регулюються основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

За наведеним у п. 2, 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 2189-VІІІ визначенням:

житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;

виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору;

індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2189-VІІІ предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами.

За приписами ч. 1 ст. 4 Закону №2189-VІІІ законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. До повноважень Кабінету Міністрів України належать: затвердження правил надання (постачання) комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) та послуг з управління багатоквартирним будинком; затвердження типових договорів про надання (постачання) комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) та послуг з управління багатоквартирним будинком.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 затверджено "Правила надання послуги з постачання теплової енергії та типові договори про послуг з постачання теплової енергії" (далі також - Правила), які набули чинності з 04.09.2019, відповідно до яких, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати. Надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до ст. 14 Закону (п. 13 Правил).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 14 Закону № 2189-VІІІ за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним ст.6 цього Закону: 1) кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); 2) від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); 3) об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначену частиною першою цієї статті, за кожним видом комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії).

Згідно із Законом України №2189-VІІІ договори за новими правилами мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності постанов Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022 та №1023.

Відповідно до Правил у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022:

- індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем;

- індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку);

- фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

- у разі зміни права власності або користування приміщенням у багатоквартирному будинку, з попереднім власником (користувачем) якого було укладено індивідуальний договір, договір з новим власником (користувачем) вважається укладеним із дня такої зміни.

- споживачі у багатоквартирному будинку, які отримують послугу за іншою моделлю договірних відносин, у разі прийняття рішення про припинення такого договору можуть приєднатися до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, вчинивши дії, що засвідчують їх бажання укласти такий договір, відповідно до абзацу шостого цього пункту.

Форма індивідуального договору про надання комунальної послуги, затверджена постановами Кабінету Міністрів України № 1022, 1023 від 08.09.2021.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення вказаного Закону №2189-VІІІ (у редакції змін внесених Законом №1060-ІХ) договори про надання комунальних послуг, укладені до введення його в дію, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Такі договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом одного року з дати введення в дію цього Закону. У разі якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Разом з тим, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2189-VIII передбачено, що не пізніш як протягом одного року з дня введення в дію цього Закону (тобто не пізніше 01.05.2020) співвласники багатоквартирних будинків незалежно від обраної ними форми управління багатоквартирним будинком зобов`язані прийняти рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг (крім послуг з постачання електричної енергії та природного газу) щодо кожного виду комунальної послуги згідно з ч. 1 ст. 14 цього Закону, а виконавці комунальних послуг - укласти із такими співвласниками договори про надання відповідних комунальних послуг відповідно до обраної співвласниками моделі організації договірних відносин.

Водночас, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2189-VIII передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги протягом строку, визначеного в п. 4 цього розділу, між виконавцем та кожним співвласником укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги відповідно до ч. 7 ст. 14 цього Закону.

Наведені вище положення спеціального законодавства у сфері надання комунальних послуг свідчать про те, що законодавець унормував обов`язок підприємства теплопостачання з 01.05.2019 (тобто з дати, коли набрав чинності Закон №2189-VІІІ у новій редакції) укладати договори на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за новими правилами, які в силу вимог Закону мали бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг та споживачами цих послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022, з урахуванням волевиявлення споживача щодо обрання моделі договірних відносин. Водночас, за відсутності волевиявлення співвласників багатоквартирних будинків щодо прийняття рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг ініціатива щодо його укладення надається безпосередньо виконавцям таких послуг, що мало місце у цій справі (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2021 у справі №908/3233/20, від 14.12.2023 у справі №908/2078/22 та від 09.04.2024 у справі №908/710/23).

01.12.2021 на офіційному сайті ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" (ttp://te.pl.ua/spozhivacham/naselennyu/dogovr-pro-nadannya-poslug/) була опублікована інформація щодо затвердження постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022 типового публічного договору приєднання, текст типового індивідуального договору про послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, а також форму заяви до нього.

Суд зауважує, що законодавцем була передбачена неактивність споживачів щодо укладання договорів, тому непідписання заяви-приєднання до договору не є наслідком відсутності підстав для укладання договору, оскільки у даному випадку договір є не тільки договором приєднання, але й договором публічним, що не передбачає підписання заяви-приєднання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач протягом 30 днів з дня опублікування тексту вищенаведеного індивідуального договору на офіційному вебсайті виконавця послуг (позивача) не прийняв рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклав відповідний договір з позивачем як виконавцем комунальної послуги.

Отже, відповідачем було прийнято (акцептовано) оферту позивача укласти індивідуальний договір шляхом мовчазної згоди в порядку ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Крім цього, факт отримання послуги з постачання теплової енергії наданої ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" до житлового будинку 35 по вул. Майора Борищака у м. Кременчук, в якому знаходиться нежитлове приміщення ПП "ПОБУТТЕХНОСЕРВІС", підтверджується копіями актів зняття показників приладів обліку теплової енергії в житлових будинках (а. с. 27-31), копіями відомостей про фактичні покази засобів обліку теплової енергії (а. с. 35-37), копіями актів перевірки системи теплопостачання та копіями актів підключення до системи теплопостачання (а. с. 56 - 58).

Відсутність письмового договору між сторонами не є підставою для не оплати заборгованості за реально спожиту відповідачем теплову енергію. Тому заперечення відповідача проти позовних вимог з посиланням на те, що ПП "ПОБУТТЕХНОСЕРВІС" не укладала договору на постачання теплової енергії від 01.11.2022 року з позивачем визнаються судом необґрунтованими.

Зважаючи на наведене, суд зазначає, що індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води від 01.11.2022 року є укладеним між позивачем (як теплопостачальною організацією) та відповідачем (як споживачем) в силу вимог закону та набрав чинності з 01.11.2022 року, у зв`язку з чим такий договір є обов`язковим для виконання сторонами, у тому числі і щодо своєчасної та повної оплати відповідачем наданих позивачем послуг.

Отже, як встановлено судом, обсяг наданих відповідачу послуг з постачання теплової енергії підлягає нарахуванню з застосуванням Методики розподілу між споживачами обсягів, спожитих у будівлі, комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315.

На підтвердження обґрунтованості вартості послуг позивачем надано суду розрахунок основної заборгованості, розрахунок нарахувань за послугу з постачання теплової енергії ПП "ПОБУТТЕХНОСЕРВІС" (площа 283,8 м.кв.), розрахунок нарахувань за послугу з постачання теплової енергії ПП "ПОБУТТЕХНОСЕРВІС" (площа 448,5 м.кв.), інформацію щодо обсягів теплової енергії, відпущеної на потреби опалення приміщення ПП "ПОБУТТЕХНОСЕРВІС" за адресою Майора Борищака, 35 у м. Кременчуці за період 11/2022-03/2025 (площа 283,8 м.кв.), інформацію щодо обсягів теплової енергії, відпущеної на потреби опалення приміщення ПП "ПОБУТТЕХНОСЕРВІС" за адресою Майора Борищака, 35 у м. Кременчуці за період 11/2022-03/2025 (площа 448,5 м.кв.), пояснення щодо обсягів теплової енергії на потреби опалення приміщення ПП "ПОБУТТЕХНОСЕРВІС" за адресою Майора Борищака, 35 у м. Кременчуці за період 11/2022-03/2025 (площа 283,8 м.кв.), пояснення щодо обсягів теплової енергії на потреби опалення приміщення ПП "ПОБУТТЕХНОСЕРВІС" за адресою Майора Борищака, 35 у м. Кременчуці за період 11/2022-03/2025 (площа 448,5 м.кв.), інформацію про розмір опалювальних площ приміщень житлового будинку за адресою Майора Борищака, 35 у м. Кременчуці, акти зняття показників приладів обліку теплової енергії в житлових будинках, відомості про фактичні покази засобів обліку теплової енергії.

В частину спірного періоду (з 01.11.2022 року 04.12.2023 року) будинок 35 по вул. майора Борищака у м. Кременчуці не був оснащений вузлом комерційного обліку теплової енергії. Згідно акту про прийняття вузла комерційного обліку теплової енергії на абонентський облік 05.12.2023 року було прийнято в експлуатацію вузол комерційного обліку теплової енергії за спірною адресою (теплообчислювач QALCOSONIC Е3 зав. № 03122673) (а. с. 33).

Розділом ІІ Методики передбачені базові правила визначення та розподілу між споживачами загальних обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг. Загальний обсяг теплової енергії на опалення будівлі/будинку визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати.

Загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень, забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення будівлі/будинку та (у випадку наявності таких приміщень у будинку/будівлі) сумарного обсягу теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення.

Зважаючи на зазначене, керуючись абзацем 1 п. 1 розділу ІІ Методики, загальний обсяг теплової енергії на опалення будинку визначався розрахунково. Враховуючи абзац 1 п.1 розділу III Методики при визначенні розрахунковим методом обсягу теплової енергії на опалення будинку такий обсяг споживання теплової енергії у будинку підлягає щомісячному коригуванню за фактичною кількістю годин постачання теплової енергії та фактичною середньомісячною температурою зовнішнього повітря у відповідності до наступних формул:

- нормативне теплове навантаження (Q буд.норм ) будинку розраховується за формулою Q буд.норм = Qmax (t вн.норм - t сер.оп.пер /t вн.норм - t .min.оп.пер ), Гкал/год.;

- після чого визначається фактичний обсяг спожитої у будинку теплової енергії у розрахунковому періоді.

Визначений розрахунково загальний обсяг спожитої у будинку теплової енергії на опалення (Qопбуд) відповідно до пункту 2 розділу II Методики у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень (Qпр), забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення (Qопз.п.б.) будівлі/будинку та сумарного обсягу теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення.

Пунктом 8 розділу IV Методики передбачено, що у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд):

для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %;

для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %;

для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %;

для будівель/будинків комбінованої поверховості - відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку.

Спірний будинок має 5 поверхів.

Пунктом 12 розділом 4 Методики передбачено: обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

Відповідно до визначення наведеного в Методиці опалюване приміщення - приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря.

Частиною 1 статті 7 Закону визначено, що споживач серед іншого має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

Відповідач стверджує, що з початку спірно періоду (01.11.2022 року) та по листопад 2024 не було підключено до системи опалення будинку, так як запірна арматура знаходиться в елеваторі, до якого у підприємства немає доступу, і відкривати вентилі повинна обслуговуюча компанія на підставі наряду від постачальника. Тобто нежитлове приміщення підприємства не було підключено до теплової мережі, але не зважаючи на це ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" здійснювало нарахування за послуги з теплопостачання.

Дійсно, судом встановлено та сторонами у заявах по суті підтверджувалось, що до листопада 2024 року відповідач не отримував теплопостачання у спірних приміщеннях у зв`язку із закриттям вентиля запірної арматури, що також підтверджується відомостями про фактичні покази засобів обліку теплової енергії.

При цьому суд зазначає, що у 2017 році порядок відключення споживачів від мереж централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води регулювався Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 "Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" (далі - Правила № 630).

Відповідно до пункту 24 Правил № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (пункт 25 Правил № 630).

Згідно з пунктом 26 Правил № 630 відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядок відключення окремих житлових приміщень будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджений Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22.11.2005 № 4, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09.12.2005 за № 1478/11758.

Відповідно до вищевказаного Порядку №4, дозвіл для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг централізованого опалення надавала міжвідомча комісія, яка створювалась рішенням органу місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

З метою запобігання виникнення надзвичайних ситуацій у житловому фонді та зупинення практики хаотичних відключень приміщень будинків до вищевказаного Порядку №4 були внесені зміни і доповнення, затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169, а саме, з грудня 2007 року дозволяється відключення від мереж централізованого опалення лише окремих будинків в цілому.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідачем не надано до матеріалів справи доказів відключення спірних нежитлових приміщень від системи теплопостачання.

Враховуючи відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення - вказане приміщення є опалювальним.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, 16.10.2024 року працівником ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" було проведено огляд і опломбування вузла розподільного обліку теплової енергії споживача ПП "ПОБУТТЕХНОСЕРВІС", що встановлений за адресою вул. Майора Борищака, 35, на вводі (SONOCAL - 2000 INFOCAL-5 SONO - 2500CT Pt - 500. зав. № 468504№072), що підтверджується актом про прийняття вузла розподільного обліку/приладу - розподілювача теплової енергії на абонентський облік (а. с. 32). В листопаді 2024 року до спірних приміщень було подано теплопостачання, що також підтверджується відомостями про фактичні покази засобів обліку теплової енергії (а. с. 35 - 37).

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог вказав, що нарахований позивачем розмір заборгованості за період з листопада 2022 р. по листопад 2024 р. за послугу з опалення нежитлових приміщень (448,5 кв.м. та 283,3 кв.м.) є необґрунтованим у зв`язку з неотриманням послуги з постачання теплової енергії.

Пунктом 6 розділу III Методики визначено, що в будівлі/будинку, в якій/якому частина приміщень оснащена приладами розподільного обліку теплової енергії, а решта приміщень неоснащена такими приладами, наявні приміщення з індивідуальним опаленням та/або окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг спожитої теплової енергії розподіляється на опалення опалювального приміщення, оснащеного вузлом розподільчого обліку, визначається на підставі показань відповідного вузла розподільчого обліку з урахуванням частки обсягу спожитої теплової енергії на загально будинкові потреби опалення будівлі/будинку, що визначається пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів цих приміщень, та враховуючи вимоги розділів VI, VIII Методики.

Для опалювального приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показанyь, донараховується обсяг теплової енергії QдонпрJ або Qдонпрg, якшо фактичне споживання теплової енергії у такому приміщенні менше мінімальної частки середнього питомого споживання, яка визначається відповідно до пунктів 1-3 розділу VI цієї Методики. Відповідно до п.1 Розділу VI Методики для споживачів, приміщення яких оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії на опалення визначається для опалювальних приміщень, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. Цією часткою перевіряють додержання теплового режиму в цих приміщеннях протягом опалювального періоду, в яких не допускається зниження температури повітря більше ніж на 4 С від нормативної температури внутрішнього повітря.

Якщо опалювальне приміщення спожило менший обсяг теплової енергії визначений за показаннями приладів розподільного обліку теплової енергії, ніж визначений за мінімальною часткою середнього питомого споживання, такому приміщенню до нараховується обсяг спожитої теплової енергії. Для опалювального приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показань, здійснюється донарахування обсягу теплової енергії з метою унеможливлювання опалення приміщення за рахунок суміжних опалювальних приміщень або опалювальних МЗК та допоміжних приміщень. У кожному розрахунковому періоді протягом опалювального періоду перевіряється дотримання вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в опалювальних приміщеннях, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. При перевірці спожитий опалювальним приміщенням обсяг теплової енергії на опалення, визначений за показаннями приладу (приладів) розподільного обліку теплової енергії та віднесений до загальної/опалюваної площі/об`єму цього приміщення, порівнюється з мінімальною часткою середнього питомого споживання теплової енергії. У разі недотримання цієї вимоги опалюваному приміщенню донараховується обсяг теплової енергії за формулами 32.33 Методики. Згідно п.5 частини 2 статті 10 ЗУ "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" для споживачів, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку, розподільне питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії, яка визначається згідно з методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики в сфері житлово-комунального господарства. Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень, які є невід`ємною частиною житлового будинку. За рахунок теплопровідності, випромінювання і конвекції теплова енергія, що подається в житловий будинок через приєднану мережу розподіляється по всьому будинку по внутрішньо будинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах і поширюється не тільки від радіаторів, але і від інших елементів системи опалення (трубопроводи, стояки, підводки тощо).

Викладеним спростовується посилання відповідача на те, що у нього відсутній обов`язок щодо оплати донарахувань мінімального споживання теплової енергії у опалювальному приміщенні з приладом обліку, оскільки нормами права на споживачів, які користуються приміщеннями, що знаходяться у межах однієї будівлі, покладено обов`язок оплати обсягів теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання та мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії на опалення.

Суд зазначає, що нежитлові приміщення відповідача є невід`ємною частиною житлового будинку № 38 на вул. майора Борищака м. Кременчук. Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщеннях не свідчить про те, що теплова енергія не споживається. Вказані приміщення не підпадають під термін неопалювальне приміщення.

Позивачем на підтвердження надання відповідачу послуг з постачання теплової енергії за укладеним між сторонами індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії №4722, за період з 01.11.2022 року по 31.03.2025 року надано рахунки на оплату послуг з постачання теплової енергії (копії наявні у матеріалах справи).

Зазначені рахунки на оплату наданих послуг містять детальну інформацію здійсненого нарахування: номер рахунку, дата, назву покупця , адресу, реквізити договору, умовно - змінна частина двоставкового тарифу, умовно - постійна частина двоставкового тарифу, місячна абонентська плата за одиницю теплового навантаження, плата за абонентське обслуговування за загальний спірний період, кількість теплової енергії, ціну, суму тощо.

Водночас, суд звертає увагу, що наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату, оскільки такий обов`язок виникає на підставі договору, а не на підставі рахунку. За своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти як оплату за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №920/1343/21 від 29.04.2020).

Разом з тим, у постанові від 22.08.2023 у cправі №910/14570/21 Верховний Суд зазначив, що факт здійснення господарської операції може підтверджуватися не лише первинними документами, а й іншими доказами в їх сукупності, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару (надання послуг).

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження звернення відповідача до позивача з претензіями щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості.

Відтак, враховуючи реальність отриманих відповідачем послуг, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості відповідача перед позивачем за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2022 року по 31.03.2025 року у загальному розмірі 843 237,13 грн.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором ч.1 ст. 901 ЦК України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 ЦК України).

З урахуванням приписів п. 34 договору, строк оплати поставленої теплової енергії та плати за абонентське обслуговування, за період з 01.11.2022 року по 31.03.2025 року, є таким, що настав.

Доказів сплати відповідачем заборгованості суду не надано.

На підтвердження обґрунтованості вартості послуг позивачем надано суду детальні розрахунки відповідно до площ спірних приміщень, а саме: по нежитлових приміщеннях за адресою: вул. Майора Борищака, 35, м. Кременчук, нарахування проводилося за обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи; за обсяги теплової енергії, спожитої на потреби безпосередньо опалення приміщення відповідача за період з 01.11.2022 року по 31.03.2025 року на підставі Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 №315 (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства розвитку громад та територій №358 від 28.12.2021).

Отже, перевіривши наданий позивачем розрахунок вартості наданих послуг, суд дійшов висновку, що цей розрахунок відповідає передбаченим законодавством порядку та способу нарахування, відтак є обґрунтованим.

Відповідачем не надано доказів оплати наданих позивачем послуг з постачання теплової енергії за період з 01.11.2022 по 31.03.2025 на загальну суму 843 237,13 грн, а отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача цієї заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд не оцінює як правомірні доводи відповідача щодо неправомірності застосування позивачем тарифу, встановленого рішеннями Полтавської обласної ради №477, № 669, №687 та № 854, з огляду на наступне.

Згідно норм ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

За приписами ч. 1 ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Тарифи, які встановлювались Полтавською обласною радою для ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", що діяли протягом спірного періоду, протиправними та нечинними не визнавались, тому вони в силу приписів законодавства є обов`язковими до застосування.

При цьому, суд зазначає, що докази відповідності нормативно-правових актів органів місцевого самоврядування, під ознаки якого підпадають Рішення Полтавської обласної ради "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго", не відносяться до юрисдикції господарських судів згідно ст. 20 ГПК України, а тому в даному провадженні позивач не повинен доводити правомірності прийняття Рішення органу самоврядування.

Судом не оцінюються як обґрунтовані доводи відповідача щодо недоведеності позивачем наявності ліцензії на виробництво теплової енергії, за наступного мотивування.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП)

Відповідно до загальнодоступної інформації, яка розміщена на офіційному сайті НКРЕКП (nerc.gov.ua) 12.06.2012 року НКРЕКП видала Ліцензії ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" зі строком дії з 13.06.2012 по 12.06.2017:

- Серії АВ № 597476 на транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами ;

- Серії АВ № 597475 на виробництво теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії);

- Серії АВ № 597477 на постачання теплової енергії.

06.06.2017 НКРЕКП прийняла постанову № 739 "Про переоформлення ліцензій на виробництво теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії, виданих ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", якою переоформлено ліцензії на безстрокові, а ліцензії АВ № 597476, АВ № 597475, АВ № 597477 визнано недійсними.

Отже з 06.06.2017 ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" здійснює ліцензовану господарську діяльність з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії на підставі безстрокових ліцензій.

Згідно з пунктом 1.6 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22.03.2017 № 308 (у редакції постанови від 07.07.2021 № 1085), обласні та Київська міська державні адміністрації здійснюють ліцензування господарської діяльності з виробництва теплової енергії суб`єктів господарювання у разі, якщо суб`єкт господарювання: провадить (має намір провадити) діяльність з виробництва теплової енергії (крім виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях, когенераційних установках та установках з використанням альтернативних джерел енергії) на виробничих об`єктах, що розташовані на території відповідної області України (території міста Київ).

Тобто, з 08.07.2021 року (з дня набрання чинності постанови від 07.07.2021 № 1085) регулятором передані повноваження щодо ліцензування відповідної господарської діяльності з виробництва теплової енергії з державного на місцевий рівень.

ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" є ліцензіатом Полтавської обласної державної адміністрації та внесено до ліцензійного реєстру суб`єктів господарювання (ліцензіатів), які здійснюють господарську діяльність з виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії (в тому числі з використанням альтернативних видів палива) у Полтавській області.

Стосовно тверджень відповідача, що ПОВКПТГ "Полтаватеплоенерго" не має ліцензії на здійснення діяльності з виробництва теплової енергії в м. Кременчуці на об`єкті "Кременчуцька ТЕЦ", суд зазначає наступне.

Питання наявності ліцензій ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" на виробництво теплової енергії в м. Кременчуці на засобах провадження господарської діяльності, розташованих на Кременчуцькій ТЕЦ, то для провадження господарської діяльності у зазначеному місці видача додаткової ліцензії законодавством не передбачена, ліцензіат має право здійснювати згадану господарську діяльність на території області відповідно до отриманої вищезгаданої ліцензії.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг здійснює ліцензування діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях лише за умови одночасного ліцензування діяльності з виробництва електричної енергії. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Таким чином, твердження відповідача щодо недотримання підприємством позивача вимог законодавства України про ліцензування не відповідають дійсним обставинам та спростовується вищевикладеним.

Інші доводи відповідача спростовуються наведеним.

Крім того, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 30 149,79 грн 3% річних за період з 02.01.2023 по 31.05.2025 та 116 693,41 грн інфляційних втрат за період з січня 2023 р. по травень 2025 р. (включно), нарахованих за несвоєчасну сплату відповідачем отриманих послуг.

Перевіряючи розмір заявлених позивачем до стягнення 3 % річних суд звертає увагу на наступне.

Перевірка правильності розрахунку 3 % річних здійснена за допомогою програми Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга: закон".

Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настання якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною 5 ст. 254 ЦК України передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 34 договору).

Із зазначеного пункту договору вбачається, що саме останній день місяця, що настає за розрахунковим періодом і є останнім днем строку оплати заборгованості.

З наданого розрахунку 3% річних вбачається, що позивач починає нараховувати проценти на прострочену заборгованість:

- за листопад 2022 року з 02.01.2023 року, однак оскільки 31.12.2022 року припадає на суботу (вихідний день), відповідно початком прострочення є 03.01.2023року;

- за березень 2023 року з 01.05.2023 року, однак оскільки 30.03.2023 року припадає на неділю (вихідний день), відповідно початком прострочення є 02.05.2023 року;

- за серпень 2023 року з 02.10.2023 року, однак оскільки 30.09.2023 року припадає на суботу (вихідний день), відповідно початком прострочення є 03.10.2023 року;

- за листопад 2023 року з 01.01.2024 року, однак оскільки 31.12.2023 року припадає на неділю (вихідний день), відповідно початком прострочення є 02.01.2024 року;

- за лютий 2024 року з 01.04.2024 року, однак оскільки 31.03.2024 року припадає на неділю (вихідний день), відповідно початком прострочення є 02.04.2024 року;

- за травень 2024 року з 01.07.2024 року, однак оскільки 30.06.2024 року припадає на неділю (вихідний день), відповідно початком прострочення є 02.07.2024 року;

- за липень 2024 року з 01.09.2024 року, однак оскільки 31.08.2024 року припадає на суботу (вихідний день), відповідно початком прострочення є 03.09.2024 року;

- за жовтень 2024 року з 02.12.2024 року, однак оскільки 30.11.2024 року припадає на суботу (вихідний день), відповідно початком прострочення є 03.12.2024 року.

Таким чином, позивачем невірно вказано початки нарахувань 3% річних на заборгованість за листопад 2022 р., березень 2023 р., серпень 2023 р., листопад 2023 р., лютий 2024 р., травень 2024 р., липень 2024 р., жовтень 2024, оскільки кредиторські вимоги про сплату боргу на той момент ще не настали.

За розрахунком суду є правомірною та підлягає задоволенню вимога про стягнення 30 130,81 грн 3 % річних. В іншій частині вимог про стягнення 3 % річних суд відмовляє (18,98 грн).

Відносно вимоги про стягнення інфляційних втрат суд зазначає, що за розрахунком суду розмір їх розмір становить 116 747,71 грн, тоді як позивач просить стягнути 116 693,41 грн.

Відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Враховуючи вказане, а також те, що позивачем розраховано та заявлено до стягнення у вказаному вище періоді інфляційні втрати, розмір яких є менший ніж розрахований судом, суд, у відповідності до положень частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України, вважає, що саме такий їх розмір (116 693,41 грн) підлягає стягненню з відповідача.

Отже, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 116 693,41грн є правомірними та підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України). Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно із ст. 3 Закону України від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" (із змінами та доповненнями) розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Згідно п.45 індивідуального договору від 01.11.2021 про надання послуги у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01% суми боргу за кожен день прострочення.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені, суд встановив, що позивач допустив аналогічну помилку при визначені початку прострочення заборгованості, що і в розрахунках 3% річних.

За розрахунком суду є правомірною та підлягає задоволенню вимога про стягнення 3 295,83 грн пені. В іншій частині вимог про стягнення пені суд відмовляє (2,14 грн).

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи, зокрема, є: позовна заява; відзив на позовну заяву.

Відповідач контррозрахунку ціни позову не надав.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Допустимих доказів в спростування зазначеного чи будь-яких інших обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 843 237,13 грн основної заборгованості за період з 01.11.2022 року по 31.03.2025 року, 3 295,83 грн пені, 30 130,81 грн 3% річних та 116 693,41 грн інфляційних втрат, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

В іншій частині позов задоволенню не підлягає (відмовлено у стягненні 18,98 грн 3 % річних та 2,14 грн пені).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "ПОБУТТЕХНОСЕРВІС" (вул. Майора Борищака, 35, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (36008, м. Полтава, вул. Польська, 2А, , НОМЕР_1 Укргазбанк МФО 320478) 843 237,13 грн основного боргу; 3 295,83 грн пені; 30 130,81 грн 3% річних, 116 693,41 грн інфляційних втрат та 11 920,29 грн судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити в задоволенні вимог.

Рішення підписане 24.10.2025 року.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О. М. Тимощенко