ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

16 жовтня 2025 року м. ТернопільСправа № 921/341/24(921/379/25)
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

за участі секретаря судового засідання: Василишин О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №921/341/24 (921/379/25)

за позовом: Акціонерного товариства Укрнафта, 04053, м.Київ, провулок Несторівський, буд. 3-5, ідентифікаційний код 00135390

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Сток", 46009, м. Тернопіль, вул. Чумацька, буд. 1, офіс 408а, ідентифікаційний код 43949412, від імені якого виступає ліквідатор Григор`єв Валерій Васильович,

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ, 03066, м.Київ, вул.Журавлина, буд.2, прим.113,

про:

-визнати недійсним, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРДЖІ СТОК та Товариством з обмеженою відповідальністю ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ договір про надання поворотної фінансової допомоги від 29.08.2022 №ЕС2208/1-Ф, на суму 52000000,00 грн.;

- визнати недійсним, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРДЖІ СТОК та Товариством з обмеженою відповідальністю ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ договір про надання поворотної фінансової допомоги від 06.09.2022 №ЕС2209/1-Ф на суму 15000000,00 грн.;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРДЖІ СТОК грошові кошти в розмірі 67000000,00 грн., та судові витрати покласти на Відповідачів пропорційної задоволеним позовним вимогам та стягнути на користь Публічного акціонерного товариства УКРНАФТА

в межах справи №921/341/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Сток"

За участю представників:

-позивача: адвокат Савон Олексій Юрійович, ордер серія АА №1594587 від 25.06.2025 (в режимі відеоконференції);

-відповідача-1: ліквідатор Григор`єв Валерій Васильович (в режимі відеоконференції);

-відповідача-2: не з`явився.

Зміст позовних вимог.

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (04053, м.Київ, провулок Несторівський, буд. 3-5, ідентифікаційний код 00135390) звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Сток" (46009, м. Тернопіль, вул. Чумацька, буд. 1, офіс 408а, ідентифікаційний код 43949412) від імені якого виступає ліквідатор Григор`єв Валерій Васильович, до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інсігнія Резорт" (03066, м.Київ, вул.Журавлина, буд.2, прим.113, ), у якому просить суд:

-визнати недійсним, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ СТОК» (, адреса: 46009, м. Тернопіль, вул. Чумацька, буд. 1, офіс 408а) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ» (, адреса: 03066, м. Київ, вул. Журавлина, буд.2, прим. 113) договір про надання поворотної фінансової допомоги від 29.08.2022 №ЕС2208/1-Ф, на суму 52 000 000,00 грн. (п`ятдесят два мільйони грн. 00 коп.);

-визнати недійсним, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ СТОК» (, адреса: 46009, м. Тернопіль, вул. Чумацька, буд. 1, офіс 408а) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ» (, адреса: 03066, м. Київ, вул. Журавлина, буд.2, прим. 113) договір про надання поворотної фінансової допомоги від 06.09.2022 №ЕС2209/1-Ф на суму 15 000 000,00 грн. (п`ятнадцять мільйонів грн. 00 коп.);

-стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ» (, адреса: 03066, м. Київ, вул. Журавлина, буд.2, прим. 113) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ СТОК» (, адреса: 46009, м. Тернопіль, вул. Чумацька, буд. 1, офіс 408а) грошові кошти в розмірі 67 000 000,00 грн. (шістдесят сім мільйонів грн. 00 коп.);

-судові витрати покласти на Відповідачів пропорційної задоволеним позовним вимогам та стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» (, адреса: 04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5).

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що договір про надання поворотної фінансової допомоги від 29.08.2022 №ЕС2208/1-Ф на суму 52000000,00 грн, та договір про надання поворотної фінансової допомоги від 06.09.2022 №ЕС2209/1-Ф на суму 15000000,00 грн були укладені при наявності невиконаних зобов`язань на момент укладання цих оспорюваних правочинів, за відсутності активів, за відсутності економічної мети, а тому мають усі ознаки фраудаторних правочинів, а отже повинні бути визнані судом недійсними.

Позиція відповідача-1.

Відповідач-1 від імені якого виступає ліквідатор Григор`єв В.В. надав до матеріалів справи Пояснення щодо позовної заяви АТ «Укрнафта» документ сформований в системі «Електронний суд» 10.07.2025 (вх.№5059 відд 11.07.2025). в яких зазначив про те, що підтримує позовну заяву АТ «Укрнафта`в повному обсязі, вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. При цьому вказує, що ТОВ «Енерджі Сток» на момент укладання оспорюваних правочинів мало негативні фінансові показники, існувало виключно за рахунок позикових коштів та перебувало у стані надкритичної неплатоспроможності. Не дивлячись на це, як випливає зі змісту оспорюваних правочинів, ТОВ «Енерджі Сток» надавало ТОВ «ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ» безпроцентну поворотну фінансову допомогу. Тобто уклало правочини, які не передбачають отримання прибутку. Відсутня будь-яка логіка та добросовісність при укладенні правочинів. Товариство, яке має кредиторську заборгованість на сотні мільйонів гривень виводить залишки найліквіднішого активу грошових коштів. А натомість не отримує ні його повного повернення, ні оплати за таке відчуження, та надана поворотна допомога є безпроцентною, тобто жодної навіть уявної вигоди товариство не могло б отримати. Такі дії свідчать лише про небажання задовольняти кредит орські вимоги, оскільки результатом укладання цих правочинів є відсутність реальних активів на балансі ТОВ «Енерджі Сток». Таким чином, укладені договора про надання поворотної фінансової допомоги містять усі ознаки фраудаторних правочинів, укладені в «підозрілий період», не містять жодної добросовісної економічної мети для боржника, спрямовані на виведення активів з його балансу задля уникнення відповідальності перед кредиторами в межах процедури банкрутства. А отже, вчинені на шкоду кредиторам.

Позиція відповідача-2.

До матеріалів справи відповідачем-2 не було подано відзив на позовну заяву.

Заперечення позивача.

До матеріалів справи від позивача відповідь на пояснення (відзив) відповідача-1 не поступала.

Рух справи.

Згідно протоколу протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу від 25.06.2025 справу №921/341/24(921/379/25) передано на розгляд судді Хоми С.О. в межах справи №921/341/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Сток".

Ухвалою від 01.07.2025 прийнято позовну заяву № без номера документ сформований в системі "Електронний суд" 25.06.2025 (вх. №432 від 25.06.2025) Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» - до розгляду та відкрито провадження у справі №921/341/24(921/379/25) в межах справи №921/341/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Сток"; ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; призначено у справі підготовче засідання на 28.07.2025 на 14 год. 00 хв.

Ухвалою від 28.07.2025 відкладено підготовче засідання на 29.08.2025 на 10 год.20хв.

Ухвалою від 29.08.2025 Заяву представника позивача Савон О.Ю. № без номера документ сформовано системі "Електронний суд" 22.08.2025 ( вх.. №6024 від 25.08.2025) про зміну найменування задоволено та змінено найменування Позивача з Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» (, місцезнаходження: 04053, місто Київ, провулок Несторівський, будинок 3-5) на Акціонерне товариство «УКРНАФТА» (, місцезнаходження: 04053, місто Київ, провулок Несторівський, будинок 3-5). Закрито підготовче провадження та призначити справу №921/341/24(921/379/25) до судового розгляду по суті на 17.09.2025 на 10 год 20 хв.

Ухвалою (повідомлення) від 17.09.2025 повідомлено відповідача-2: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ» про оголошення перерви в судовому засіданні до 15.10. 2025 до 14 год. 00 хв.

Ухвалою (повідомлення) від 15.10.2025 повідомлено відповідача-2: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ» про оголошення перерви у судовому засіданні у справі №921/341/24(921/379/25) на 16.10.2025 на 15 год. 00 хв.

Явка сторін.

В судове засідання представник позивача з`явився (в режимі відеоконференції), просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

В судове засідання з`явився ліквідатор Григор`єв В.В. (в режимі відеоконференції), який виступив від відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сток», погодився з позовними вимогами.

Представник відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ» не з`явився. Відповідач-2 повідомлений належним чином про розгляд справи в Господарському суді Тернопільської області шляхом надіслання процесуальних документів в Електронний кабінет підсистеми ЄСІТС «Електронний Суд». Так ухвала від 01.07.2025 про відкриття провадження у справі надіслана та доставлена 01.07.2025 до Електронного кабінету відповідача-2, про що свідчить Довідка про доставку електронного листа, підписана відповідальним працівником суду та знаходиться в матеріалах справи.

Розгляд заяв та клопотань.

Заяви та клопотання від сторін до матеріалів справи не надходили.

Технічна підтримка.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програми фіксування судового процесу (судового засідання) сервісу відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ВКЗ).

Процесуальні дії суду.

Судом оголошувалось скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення.

Суд, розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, ліквідатора Григор`єва В.В. який виступає від імені відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сток», встановив наступні фактичні обставини.

Між ТОВ «ЕНЕРДЖІ СТОК» та ТОВ «ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ» 29.08.2022 було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № ЕС2208/1-Ф.

Відповідно до п. 1.1. Договору № ЕС2208/1-Ф ТОВ «ЕНЕРДЖІ СТОК» надає ТОВ «ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ» тимчасову безпроцентну поворотну фінансову допомогу на умовах, передбачених цим Договором

Пунктом 1.2. Договору № ЕС2208/1-Ф сторони прийшли згоди, що максимальний розмір фінансової допомоги, що надається ТОВ «ЕНЕРДЖІ СТОК» ТОВ «ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ» за даною угодою, складає 52 000 000, 00 грн. (п`ятдесят два мільйони грн.).

У п.1.4. Договору № ЕС2208/1-Ф, зазначено, що фінансова допомога за цим Договором надається на поворотній основі і підлягає поверненню до 28.08.2023.

Сторони також узгодили, що Договір № ЕС2208/1-Ф вступає в силу з дня його підписання обома сторонами датою, зазначеною, в преамбулі і діє до 28.08.2023, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п.2.1. Договору № ЕС2208/1-Ф).

На виконання умов Договору № ЕС2208/1-Ф, 30.08.2022 ТОВ «ЕНЕРДЖІ СТОК» було перераховано ТОВ «ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ» грошові кошти у розмірі 52 000 000, 00 грн. (п`ятдесят два мільйони грн. 00 коп.), що підтверджується Платіжною інструкцією № 2069 від 30.08.2022.

ТОВ «ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ» своїх зобов`язань за договором № ЕС2208/1-Ф щодо повернення ТОВ «ЕНЕРДЖІ СТОК» грошових коштів, не виконало, у зв`язку з чим, станом на сьогоднішній день ТОВ «ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ» має кредиторську заборгованість перед ТОВ «ЕНЕРДЖІ СТОК» на суму 52 000 000, 00 грн. (п`ятдесят два мільйони грн. 00 коп.) за Договором № ЕС2208/1-Ф.

Між ТОВ «ЕНЕРДЖІ СТОК» та ТОВ «ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ» 06.09.2022 було укладено договір поворотної фінансової допомоги від 06.09.2022 № ЕС2209/1-Ф на суму 15 000 000,00 грн. (п`ятнадцять мільйонів грн. 00 коп.).

Відповідно до п. 1.2. Договору № ЕС2209/1-Ф максимальний розмір фінансової допомоги, що надається ТОВ «ЕНЕРДЖІ СТОК» ТОВ «ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ» за даною угодою, складає 15 000 000, 00 грн. (п`ятнадцять мільйонів грн.).

Приписами п. 1.4. Договору № ЕС2209/1-Ф, сторонами узгоджено, що фінансова допомога за цим Договором надається на поворотній основі і підлягає поверненню до 05.09.2023.

Згідно з п. 2.1. Договору № ЕС2209/1-Ф цей договір вступає в силу з дня його підписання обома сторонами датою, зазначеною, в його преамбулі і діє до 05.09.2023, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

На виконання умов Договору № ЕС2209/1-Ф, ТОВ «ЕНЕРДЖІ СТОК» було перераховано на рахунок ТОВ «ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ» грошові кошти у розмірі 15 000 000,00 грн. (п`ятнадцять мільйонів грн. 00 коп.), що підтверджується Платіжною інструкцією № 2144 від 07.09.2022. 25.

ТОВ «ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ» своїх зобов`язань за договором № ЕС2208/1-Ф щодо повернення ТОВ «ЕНЕРДЖІ СТОК» грошових коштів, не виконало, у зв`язку з чим, станом на сьогоднішній день ТОВ «ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ» має кредиторську заборгованість перед ТОВ «ЕНЕРДЖІ СТОК» на суму 15 000 000,00 грн. (п`ятнадцять мільйонів грн. 00 коп.) за Договором №ЕС2209/1-Ф.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 15.06.2022 відкрито провадження у справі № 921/258/22 за позовом ПАТ «УКРНАФТА» до ТОВ «ЕНЕРДЖІ СТОК» про стягнення заборгованості у розмірі 119 670 987,34 грн.

Рішенням від 29.11.2022 у справі № 921/258/22 позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ «ЕНЕРДЖІ СТОК» на користь ПАТ «УКРНАФТА», 104 999 992, 80 грн. боргу, 18 382 190,52 грн. пені, 15 620 973,82 грн. інфляційних втрат, 1 579 314,96 грн. 3% річних та 868 350,00 грн. судового збору (з врахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог).

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 16.11.2022 було відкрито провадження у справі 921/581/22, за позовом ПАТ «УКРНАФТА» до ТОВ «ЕНЕРДЖІ СТОК» про стягнення заборгованості в загальній сумі 143 873 302, 48 грн, з яких: 104 999 992, 99 грн. - сума основного боргу, 23 761 642, 25 грн. - пеня, 13 221 667, 37 грн. - інфляційні втрати та 1 889 999, 87 грн. - 3% річних.

Рішенням від 27.02.2023 у справі №921/581/22 задоволено позов ПАТ «УКРНАФТА»; стягнуто з ТОВ «ЕНЕРДЖІ СТОК» на користь ПАТ «УКРНАФТА» 104 999 992, 99 грн. основного боргу, 23 761 642, 25 грн. пені, 13 221 667, 37 грн. інфляційних втрат, 1 889 999, 87 грн. 3% річних та 868 350, 00 грн. судового збору.

15.07.2024 ухвалою Господарського суду Тернопільської області, відкрито провадження у справі № 921/341/24 за заявою Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА», про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ СТОК» розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Григор`єва Валерія Васильовича (Свідоцтво Міністерства юстиції України про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 310 від 12.03.2013, адреса: вул. Коперника, 36А, м. Луцьк, 43010).

Вказаною вище ухвалою, визнано вимоги кредитора ПАТ «УКРНАФТА» в загальному розмірі 286 294 754,58 грн., із них: 102 280,00 грн. (судовий збір за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та авансування винагороди арбітражного керуючого), вимоги першої черги; 244 048 641,81 грн. (заборгованості стягнуто рішенням суду від 29.11.2022 справа № 921/258/22 та рішенням суду від 27.02.2023 справа № 921/581/22), вимоги четвертої черги; 42 143 832,77 грн. (пені стягнуто рішенням суду від 29.11.2022 справа № 921/258/22 та рішенням суду від 27.02.2023 справа № 921/581/22), вимоги шостої черги.

Ухвалою від 28.10.2024 Заяву № без номера, документ сформований в системі "Електронний суд" 14.08.2024 (вх.№6499 від 15.08.2024) представника кредитора Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" Ткаченка К.В. про визнання додаткових грошових вимог до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Сток" задоволено та визнано додаткові грошові вимоги кредитора Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про визнання додаткових грошових вимог до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Сток" у сумі 44 952 418,23 грн інфляційних нарахувань та 3% річних та 4 844, 80 грн сплаченого судового збору.

Постановою господарського суду Тернопільської області від 28.02.2025 було припинено процедуру розпорядження майном у справі № 921/341/24, ТОВ «ЕНЕРДЖІ СТОК» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Григор`єва Валерія Васильовича (Свідоцтво Міністерства юстиції України про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №310 від 12.03.2013, адреса: вул. Коперника, 36А, м. Луцьк, 43010).

Станом час розгляду справи, ТОВ «ЕНЕРДЖІ СТОК» визнано банкрутом та перебуває у стані ліквідації, ліквідаційна процедура відкрита до 28.02.2026.

В матеріалах справи міститься Звіт за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності неплатоспроможного підприємства ТОВ «ЕНЕРДЖІ СТОК», в тому числі про наявність ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства від 31.10.2024 (надалі Звіт) наданого до справи № 921/341/24 за заявою ПАТ «УКРНАФТА» про банкрутство ТОВ «ЕНЕРДЖІ СТОК», здійснено оцінку фінансово господарського стану ТОВ «ЕНЕРДЖІ СТОК», яка здійснювалась на основі поглибленого аналізу даних фінансової звітності підприємства та його установчих документів.

У поданому Звіті було зроблено наступні висновки щодо фінансового стану ТОВ «ЕНЕРДЖІ СТОК»:

"Вже станом на кінець 2021 року, тобто в перший рік ведення підприємницької діяльності, підприємство було збитковим - розмір непокритих збитків становив 9 547,8 тис. грн.; за результатами діяльності за 2022 рік спостерігається зростання непокритих збитків до рівня 15 376,9 тис. грн., а за результатами діяльності за 2023 рік спостерігається їх скорочення до рівня 13,7 тис. грн. Загалом у 2021 та 2022 роках підприємство мало негативний чистий фінансовий результат, тобто отримувало значні збитки, що саме й призвело до утворення великого обсягу непокритих збитків, і навіть прибуток, що був отриманий підприємством у 2023 році не здатен був їх перекрити. Загалом за аналізований період нерозподілені збитки були щорічно присутні. Таке становище, свідчить про суттєве погіршення становища Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сток» (арк. 18 Звіту).

«Суми непокритих збитків складають 100,0% і більше розділу «Власний капітал» (за винятком статті «Зареєстрований (пайовий) капітал», розмір якої постійний протягом усього періоду, що аналізується, та складає 2,0 тис. грн, що у відсотках до суми розділу протягом усього аналізованого періоду складає менше 0,0%), тому факт наявності суттєвих непокритих збитків протягом 2021 2023 рр. «проїдає» власний капітал, саме це є причиною від`ємних значень власного капіталу протягом аналізованого періоду, тобто до його відсутності. Це свідчить про те, що діяльність підприємства фінансується повністю за рахунок позикових залучених джерел фінансування, а це в свою чергу, негативно характеризує існуючий рівень його платоспроможності. Окрім того, від`ємні значення показників функціонуючого капіталу (у 2021 році - «мінус» 9 550,0 тис. грн., у 2022 році - «мінус» 17 752,7 тис. грн. та у 2023 році - «мінус» 11,7 тис. грн та перевищення розміру поточних зобов`язань над обіговими активами у 2021 - 2023 роках, створює ще більшу загрозу фінансовій стійкості Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сток». Отже, станом на 31.12.2023 року дане підприємство власним капіталом не володіє, що свідчить про повну залежність від зовнішніх джерел фінансування.» (арк. 18 Звіту).

«Що стосується необоротних активів Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сток», то загалом спостерігається тенденція до зменшення, а точніше до їх повного вибуття: а саме спостерігається стрімке зростання з рівня 4,2 тис. грн. у 2021 році до рівня 2 377,8 тис. грн. на кінець 2022 року, що загалом становить зростання у 566,1 рази за рік; та подальше зменшення у 2023 році до нульового рівня. Необоротні активи компанії протягом аналізованого періоду представлені: нематеріальними активами (стаття наявна лише у 2021 та 2022 роках, має незначну зростаючу динаміку з рівня 4,2 тис. грн. станом на кінець 2021 року до рівня 16,9 тис. грн. станом на кінець 2022 року, у 2023 році стаття дорівнює 0 тис.грн.) та основними засобами (стаття наявна лише у 2021 та 2022 роках, має незначну зростаючу динаміку з рівня 0 тис. грн. станом на кінець 2021 року до рівня 2 360,9 тис. грн. станом на кінець 2022 року, у 2023 році стаття дорівнює 0 тис.грн.). Таке скорочення, а в подальшому зникнення необоротних активів може бути причиною неможливості ведення в подальшому господарської діяльності.» (арк. 20 Звіту).

Стосовно показників ліквідності Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сток», слід зазначити, що в розрізі аналізованих періодів, переважна більшість з них негативно відрізняються від нормативних значень. Так, коефіцієнти поточної ліквідності мають у динаміці тенденцію до незначного зростання але мають дуже низькі значення, що не досягають нижньої нормативної порогової межі, відповідно: 0,95 у 2021, 0,98 - у 2022 році та 1,00 у 2023 році, тоді як для нормального функціонування підприємства цей показник повинен перевищувати або бути рівним 1,5. Це свідчить про неможливість підприємства покрити обіговими активами поточні зобов`язання, що свідчить про декапіталізацію компанії і недостатність короткострокової платоспроможності.» (арк. 22 Звіту).

Позитивні значення рентабельності власного капіталу у 2021 та 2022 роках, було отримано внаслідок від`ємного знаку капіталу та від`ємного знаку фінансового результату, це свідчать про наявний чистий збиток, а це найгірший варіант для бізнесу. При такому стані збиткова діяльність нашаровується на величезні борги.» 40.Таким чином, ТОВ «ЕНЕРДЖІ СТОК», на момент укладання спірних правочин"

Позивач, вважає, що укладення ТОВ «ЕНЕРДЖІ СТОК», договорів поворотної фінансової допомоги з ТОВ «ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ» та подальше невиконання таких договорів з боку ТОВ «ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ» мало виключно єдину мету, яка полягала у відчуженні активів ТОВ «ЕНЕРДЖІ СТОК» з метою унеможливлення задоволення вимог кредиторів, а тому звернувся з позовом до суду про визнання недійсним укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРДЖІ СТОК та Товариством з обмеженою відповідальністю ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ договорів про надання поворотної фінансової допомоги від 29.08.2022 №ЕС2208/1-Ф, на суму 52000000,00 грн та від 06.09.2022 №ЕС2209/1-Ф на суму 15000000,00 грн та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРДЖІ СТОК грошові кошти в розмірі 67000000,00 грн.,

Оцінивши подані позивачем докази на предмет належності, допустимості, достовірності, вірогідності, суд дійшов до наступного висновку.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України та зобов`язання можуть виникати, зокрема, з договорів, інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта.

Згідно із п.14.1.257 Податкового кодексу України, поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

За своїм правовим характером вказані правовідносини відносяться до договору позики, який підпадає під правове регулювання статей 1046-1050 Цивільного кодексу України.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідноч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.ст. 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, статтею 42 КУзПБ.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За загальним правилом, у спорі про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (висновки, сформовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №905/1227/17, від 02.10.2019 у справі №587/2331/16-ц, від 22.10.2019 у справі №911/2129/17, від 19.11.2019 у справі №918/204/18).

Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів. У цьому висновку Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постановах від 20.02.2020 у справі № 922/719/16, від 28.09.2021 у справі № 21/89б/2011(913/45/20), від 16.11.2022 у справі № 44/38-б(910/16410/20), від 21.03.2023 у справі № 910/18376/20 (918/445/22).

Провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, має на меті задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника, інших осіб; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів, інших осіб.

Розгляд та захист порушених прав у межах справи про банкрутство має певні характерні особливості, що відрізняються від позовного провадження. Передусім це зумовлено специфікою провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні специфічних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників стадій та інших елементів, які відрізняють це провадження від позовного. До таких засобів віднесено інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство, закріплений у ст. 42 КУзПБ, який є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КУзПБ правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування (ч. 2 ст. 42 КУзПБ).

Отже, законодавство у сфері банкрутства містить спеціальні та додаткові, порівняно із нормами ЦК України, підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними, і застосовуються тоді коли боржник перебуває в особливому правовому режимі, який врегульовано законодавством про банкрутство.

Строк, встановлений у статті 42 КУзПБ (три роки, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство), становить так званий "підозрілий період", у межах якого є найбільш вірогідним вчинення боржником правочинів, опосередковано спрямованих на завдання шкоди кредиторам боржника (п. 25 постанови Верховного Суду від 28.02.2023 у справі № 906/43/22 (906/366/22)).

Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19) висловила наступні висновки.

Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.

Фраудаторним правочином може бути як оплатний (договір купівлі-продажу), так і безоплатний договір (договір дарування), а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.

Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог.

Зокрема, але не виключно, такими критеріями можуть бути:

- момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі);

- контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи);

- щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися.

Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову і фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може.

У контексті цього спору, слід також звернути увагу на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02.06.2021 у справі №904/7905/16: "Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані, із зменшенням його платоспроможності), після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора.

Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, спрямованим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора".

Отже, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності і набуває ознак фраудаторного правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам (див. висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 03.03.2020 у справі № 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі № 904/7905/16, від 03.03.2020 у справі № 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі № 922/3796/16, від 04.08.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі № 904/4262/17, від 22.04.2021 у справі № 908/794/19 (905/1646/17), від 28.07.2022 у справі № 902/1023/19 (902/1243/20)).

Таким чином, судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/2030/19 (905/2445/19) дійшла висновку, що фраудаторним може виявитися будь-який правочин, що здійснюється між учасниками господарських правовідносин, який укладений на шкоду кредиторам, отже, такий правочин може бути визнаний недійсним в порядку позовного провадження у межах справи про банкрутство відповідно до статті 7 КУзПБ на підставі пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України як такий, що вчинений всупереч принципу добросовісності, та частин третьої, шостої статті 13 ЦК України з підстав недопустимості зловживання правом, на відміну від визнання недійсним фіктивного правочину, лише на підставі статті 234 ЦК України. У такому разі звернення в межах справи про банкрутство з позовом про визнання недійсними правочинів боржника на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість захисту порушених прав кредиторів та боржника.

Водночас, категорія фраудаторності у галузі банкрутства спрямована на недопущення недобросовісного виведення активів з метою уникнення відповідальності цим майном перед кредиторами, зважаючи, що ч. 2 ст. 96 ЦК України вимагає, щоби юридична особа відповідала за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Тобто, боржник має усвідомлювати повне виконання свого обов`язку перед кредитором. У зв`язку з цим можна розмежувати також критерії фраудаторності: об`єктивний - коли вчиняється правочин цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку за наявності існуючої вже заборгованості; суб`єктивний - усвідомлення боржником появи боргу в результаті укладення правочину, що повинно аналізуватися через призму економічної мети договору, сумлінність та добросовісність дій боржника, які мають бути спрямовані на погашення боргу, а не навпаки, на неможливість виконання зобов`язання.

Відповідно до частини третьої статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Для виконання вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України необхідним є аналіз доказів та констатація відповідних висновків за результатами такого аналізу. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Водночас 17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема, внесено зміни до Господарського процесуального кодексу та змінено назву ст. 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Аналогічний підхід до стандарту доказування "вірогідність доказів" висловлено Касаційним господарським судом у постановах від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, від 31.03.2021 у справі № 923/875/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

Матеріалами справи підтверджено, що договір про надання поворотної фінансової допомоги від 29.08.2022 №ЕС2208/1-Ф на суму 52000000,00 грн, та договір про надання поворотної фінансової допомоги від 06.09.2022 №ЕС2209/1-Ф на суму 15000000,00 грн підпадають під трирічний строк, що передував відкриттю провадження у справі про банкрутство ТОВ «Енерджі Сток».

Крім того, станом на момент укладення спірних Договорів про надання поворотної фінансової допомоги від 29.08.2022 №ЕС2208/1-Ф на суму 52000000,00 грн., від 06.09.2022 №ЕС2209/1-Ф на суму 15000000,00 грн у Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Сток" було невиконане зобов`язання перед ПАТ "Укрнафта" на загальну суму 209 999 985грн 79коп., що підтверджується рішеннями суду від 29.11.2022 у справі №921/258/22 та від 27.02.2023 у справі №921/581/22.

Так рішенням від 29.11.2022 у справі № 921/258/22 встановлено наступне:

"31 грудня 2021 року між Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" (Постачальник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерджі Сток" (Покупець/відповідач) укладено договір поставки №12/01/01/2336-НП, відповідно до умов якого Постачальник зобов"язується поставити та передати Покупцеві у власність нафтопродукти (товар), а Покупець зобов"язується прийняти Товар і оплатити його (п.1.1 Договору).

Товар, що поставляється за цим Договором оплачується за цінами, зазначеними у п. 1.3 цього Договору. Загальна вартість цього Договору складається з сумарної вартості товару, що поставляється за цим Договором згідно п.1.3 цього Договору. Покупець здійснює розрахунки по цьому Договору в розмірі 100 % вартості Товару шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний у розділі 9 цього Договору, в строки не пізніше 30 календарних днів з дати підписання сторонами Акту приймання - передачі товару ( п. 4.1, п.4.2, п.4.3 Договору).

На виконання умов договору поставки позивач поставив, а відповідач прийняв товар - паливо дизельне на загальну суму 104 999 992,80 грн, про що свідчить Акт приймання - передачі нафтопродуктів за №1 від 31.01.2022 на суму 104 999 992,80 грн, який підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб….

Отже, спір між сторонами виник внаслідок неналежного виконання відповідачем, як Покупцем, своїх договірних зобов`язань в частині несвоєчасної оплати за отриманий товар.

Таким чином, основний борг відповідача перед позивачем станом на дату прийняття рішення становить 104 999 992,80 грн."

Рішенням від 27.02.2023 у справі №921/581/22 встановлено наступне:

"01.02.2022 між Публічним акціонерним товариством "Укрнафта", як Постачальником, з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерджі Сток", як Покупцем, з іншої сторони, укладено Договір поставки №12/01/01/344-НП (далі - Договір), за умовами п. 1.1 якого Постачальник зобов`язався поставити та передати Покупцеві у власність нафтопродукти (далі - Товар), а Покупець зобов`язався прийняти Товар і оплатити його.

П. 4.1-4.3 Договору сторони передбачили, що Товар за цим Договором оплачується за цінами, зазначеними у п. 1.3 цього Договору. Загальна вартість цього Договору складається з сумарної вартості Товару, що поставляється за цим Договором згідно п. 1.3 цього Договору. Покупець здійснює розрахунки по цьому Договору в розмірі 100% вартості Товару шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний у р. 9 цього Договору, в строки не пізніше 30 квітня 2022 року.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28.02.2022 на виконання умов укладеного правочину ПАТ "Укрнафта" згідно з актами приймання-передачі № 1-5 поставило, а ТзОВ "Енерджі Сток" прийняло нафтопродукти на загальну суму 104 999 992, 99 грн, а саме:

- бензин автомобільний А-92 Євро5-Е0 згідно з ДСТУ 7687:2015 (з присадками Кеropur ENERGY канцерну BASF) УКТ ЗЕД 2710 12 41 94 в кількості 178, 627 тонн, вартістю 7 080 059, 77 грн, в т.ч. ПДВ;

- бензин автомобільний А-95 Євро5-Е0 згідно з ДСТУ 7687:2015 УКТ ЗЕД 2710 12 45 12 в кількості 57, 466 тонн, вартістю 2 341 049, 68 грн, в т.ч. ПДВ;

- бензин автомобільний А-95 Євро5-Е0 згідно з ДСТУ 7687:2015 (з присадками Кеropur ENERGY канцерну BASF) УКТ ЗЕД 2710 12 45 12 в кількості 77, 789 тонн, вартістю 3 168 967, 97 грн, в т.ч. ПДВ;

- паливо дизельне Energy-ДП-З-Євро5-В0 згідно з ДСТУ 7688:2015 УКТ ЗЕД 2710 19 43 00 в кількості 180, 850 тонн, вартістю 6 303 888, 46 грн, в т.ч. ПДВ;

- паливо дизельне Energy-ДП-З-Євро5-В0 згідно з ДСТУ 7688:2015 УКТ ЗЕД 2710 19 43 00 в кількості 2 480, 265 тонн, вартістю 86 106 027, 11 грн, в т.ч. ПДВ.

Слід зазначити, що Акти приймання-передачі нафтопродуктів за №1-5 від 28.02.2022 на загальну суму 104 999 992, 99 грн підписані повноважними представниками сторін без заперечень, підписи скріплено печатками юридичних осіб….

Факт поставки позивачем, прийняття відповідачем на підставі Договору поставки №12/01/01/344-НП від 01.02.2022 Товару на загальну суму 104 999 992 грн 99 коп. підтверджено наявними в матеріалах справи та наведеними вище належним чином засвідченими копіями актів приймання-передачі нафтопродуктів.

Відповідач в судове засідання не прибув. У наданому суду відзиві на позов факт отримання нафтопродуктів на суму 104 999 992 грн 99 коп. на підставі зазначених вище правочину та актів приймання передачі від 28.02.2022 по суті не заперечив. Доказів своєчасної та повної оплати вартості отриманого товару не надав.

За даних обставин, вимоги ПАТ "Укрнафта" про стягнення з ТзОВ "Енерджі Сток" заборгованості в розмірі 104 999 992 грн 99 коп. суд визнає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення".

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зі Звіту за результатами проведення аналізу фінансово - господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності та становища на ринках ТОВ «Енерджі Сторк» та аналізу ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства, долученого позивачем до матеріалів справи, вбачається, що станом на кінець 2021 року товариство мало непокриті збитки в розмірі 9 547,8 тис. грн.; за результатами діяльності за 2022 рік спостерігається зростання непокритих збитків до рівня 15 376,9 тис. грн., а за результатами діяльності за 2023 рік спостерігається їх скорочення до рівня 13,7 тис. грн.

Також у Звіті зроблено наступні висновки:

Діяльність товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Сток" поділяється на дві частини:

1. Придбання і продаж у роздріб пального. Це підприємницька діяльність, яку підприємство веде з метою отримання прибутку.

2. Фінансові операції з надання фінансової допомоги та договори уступки прав вимоги боргу третій особі, які не передбачають отримання прибутку, та, з огляду на характер підприємницької діяльності не потрібні. Оскільки доходи у вигляді грошових надходжень від роздрібної торгівлі дають можливість забезпечити належні розрахунки з постачальниками товарів, зокрема, - пального, робіт, послуг.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджі Сток" надавало фінансування третім особам, вимиваючи отримані від підприємницької діяльності власні грошові кошти на користь третіх осіб, не розраховуючись з реальними постачальниками нафтопродуктів.

У сукупності вказане свідчить про цілеспрямоване відхилення фінансово-господарської діяльності ТОВ "Енерджі Сток" від нормальної діяльності суб`єкта господарювання, яка характеризується перенаправленням виручки, отриманої від підприємницької діяльності третім особам, не пов`язаним з потребами господарської діяльності ТОВ "Енерджі Сток", що має наслідком накопичення боргів перед реальними постачальниками реальних нафтопродуктів.

Під час аналізу встановлено, що на момент порушення провадження про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Сток" ознаки стійкої фінансової неплатоспроможності, мали місце. До таких ознак відносимо збиткову діяльність у 2021 та 2022 роках, відхилення показників ліквідності під час граничного значення та невиконання умов ліквідності балансу протягом усього аналізованого періоду 2021-2023 років, та критичні (негативні) показники рентабельності власного капіталу.

За наслідками проведеного аналізу встановлено, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Сток" наявні ознаки втрати платоспроможності, тобто надкритичної неплатоспроможності, що відповідають фінансовому стану потенційного банкрутства, це підтверджує також той факт, що при такій критичній неплатоспроможності задоволення вимог кредиторів неможливо в повному обсязі, і така ситуація проглядається протягом усього аналізованого періоду 2021-2023 років. Оскільки станом на звітні дати має місце поточна неплатоспроможність, а коефіцієнт покриття і коефіцієнт забезпечення власними засобами наприкінці звітного періоду лежить на критичній нормативній межі.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази виконання Товариство з обмеженою відповідальністю ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ зобов`язань за Договорами про надання поворотної фінансової допомоги від 29.08.2022 №ЕС2208/1-Ф на суму 52000000,00 грн, від 06.09.2022 №ЕС2209/1-Ф на суму 15000000,00 грн, щодо повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Енерджі Сток" отриманих коштів.

Також, Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджі Сток не надало суду доказів звернення до суду з позовними заявами до ТОВ ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ про стягнення коштів за Договорами про надання поворотної фінансової допомоги від 29.08.2022 №ЕС2208/1-Ф на суму 52000000,00 грн, від 06.09.2022 №ЕС2209/1-Ф на суму 15000000,00 грн

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників приватних правовідносин мають бути добросовісними.

Так, добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто, цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість (такий висновок сформульовано в п. 10.28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №910/16579/20 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.08.2021 у справі №909/436/20, від 28.09.2021 у справі №918/1045/20, від 06.10.2021 у справі №925/1546/20).

Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України).

Формулювання "зловживання правом" необхідно розуміти як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.

Правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Тому будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам).

Отже, укладення оспорюваних Договорів про надання поворотної фінансової допомоги від 29.08.2022 №ЕС2208/1-Ф на суму 52000000,00 грн, від 06.09.2022 №ЕС2209/1-Ф на суму 15000000,00 грн в умовах значної заборгованості боржника є свідомим порушенням прав кредитора АТ "Укрнафта" (інших кредиторів), оскільки зменшує обсяг активів, які можуть бути спрямовані на пропорційне задоволення його ( їх) вимог.

Ухилення від виконання зобов`язань шляхом укладання Договорів про надання поворотної фінансової допомоги від 29.08.2022 №ЕС2208/1-Ф на суму 52000000,00 грн, від 06.09.2022 №ЕС2209/1-Ф на суму 15000000,00 грн та надання поворотної фінансової допомоги, всупереч інтересам інших, свідчить про зловживання правом, порушення принципу добросовісності (стаття 13 ЦК України) та спрямованість дій на завдання шкоди іншим кредиторам.

Таким чином, приймаючи до уваги недопустимість зловживання правом, порушення принципу добросовісності, враховуючи, що боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю стало неможливим, суд, керуючись статтями 203, 215 ЦК України, абзц. 3 ч. 1 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, задовольняє позовні вимоги та визнає недійсними Договір про надання поворотної фінансової допомоги від 29.08.2022 №ЕС2208/1-Ф, на суму 52000000,00 грн. укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРДЖІ СТОК та Товариством з обмеженою відповідальністю ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ та Договір про надання поворотної фінансової допомоги від 06.09.2022 №ЕС2209/1-Ф на суму 15000000,00 грн. укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРДЖІ СТОК та Товариством з обмеженою відповідальністю ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ.

Щодо посилання позивача на приписи статті 234 Цивільного кодексу України, як на одну із правових підстав звернення до суду з даним позовом, то суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків,які обумовлювалися цим правочином.

Згідно ч.2 ст.234 Цивільного кодексу України фіктивний правочин визнається судом недійсним.

У постанові Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №712/7975/17 зроблено висновок, що тлумачення статті 234 ЦК України свідчить, що фіктивний правочин відноситься до оспорюваних правочинів, тобто визнається недійсним на підставі судового рішення про що має бути вказано в резолютивній частині рішення.

Також у постанові Верховного Суду від 14.08.2024 у справі №504/112/22 зроблено висновок, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним. Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Аналогічний висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 21.01.2015 у справі №6-197цс14, від 15.05.2019 у справі №723/405/17.

Разом з тим, підстав вважати спірні договори у даній справі №921/341/24(921/379/25) фіктивними немає, оскільки обставини справи свідчать про вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сток» дій щодо перерахування коштів (надання фінансової допомоги) Товариству з обмеженою відповідальністю ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ. Тобто, відсутній умисел Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сток» на укладення фіктивного договору.

Також умовою спірних договорів є надання фінансової допомоги на поворотній основі і повернення фінансової допомоги у встановлені строки (п.1.4.). Тобто, виникли зобов`язання у Товариства з обмеженою відповідальністю ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ з повернення наданої фінансової допомоги.

Позивачем не доведено фіктивності спірних договорів поворотної фінансової допомоги. Лише та обставина, що Товариство з обмеженою відповідальністю ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ не повернуло у встановлені строки надану йому фінансову допомогу, не може достеменно свідчити про те, що на момент укладення спірних договорів, таке товариство не мало наміру щодо повернення наданої фінансової допомоги.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 18.05.2022 у справі №643/15604/17, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про фіктивність договорів. При цьому, встановлення фраудаторності договору є достатньою та самостійною підставою визнання його недійсним та застосування наслідків його недійсності.

Щодо застосування наслідків недійсності правочинів та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРДЖІ СТОК грошові кошти в розмірі 67000000,00 грн, суд зазначає наступне.

Стаття 216 Цивільного кодексу України передбачає правові наслідки недійсності правочину.

Згідно ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Стаття 216 Цивільного кодексу України передбачає саме двосторонню реституцію. Тобто, одностороння реституція приписами даної статті не передбачена.

Разом з тим, в параграфі 2 глави 16 Цивільного кодексу України «Правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону» не передбачено конструкцію фраудаторного правочину. А тому, можна сказати, що правовий механізм (реституція) передбачений абз.2 ч.1 ст.216 Цивільного кодексу для правових наслідків фраудаторного правочину не застосовується.

Питання про розмежування конкурсного і позаконкурсного оспорення фраудаторного правочину розглянуте в постанові Верховного Суду від 05.04.2024 у справі №523/17429/20. Конкурсне оспорювання має детальну регламентацію, зокрема, в банкрутстві (ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства). В даній справі №921/341/24(921/379/25) має місце конкурсне оспорювання фраудаторних правочинів, у відповідності до ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч.3 ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства у разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, сторона за таким правочином зобов`язана повернути боржнику майно, яке вона отримала від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про визнання недійсними спірних правочинів боржника ( з підстав передбачених абзац. 3 ч. 1 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, а саме боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю стало неможливим), а тому підлягають до застосування реституційні наслідки передбачені ч. 3 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства та Товариство з обмеженою відповідальністю ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ зобов`язане повернути отримані від Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сток» грошові кошти (майно) надані йому в якості фінансової допомоги.

А тому, позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Сток" грошових коштів у розмірі 67000000,00 грн, підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 2, 3 статті 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Сало проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Вказаний Суд зазначив, що, хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Судовий збір.

Згідно ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем за подання позовної заяви до суду сплачено судовий збір у розмірі 808 844,80 грн згідно платіжної інструкції № 55367УГ25 від 20.06.2025.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

З врахуванням п.1 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з кожного з відповідачів понесені витрати, пов`язані зі сплатою судового збору по 404 422 грн 40 коп. на користь позивача.

Витрати на правову допомогу.

В позовній заяві позивач просив суд судові витрати покласти на відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам та стягнути на користь позивача. При цьому вказавши, що станом на момент подання заяви, окрім судового збору, позивач передбачає понесення ним інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи за цією позовною заявою, а саме витрат на професійну правничу допомогу, детальний опис робіт (надання послуг) та розмір понесених витрат буде наданий позивачем пізніше.

Конкретні витрати на правову допомогу сторонами не заявлялись.

Судом при оголошенні вступної та резолютивної частин рішення помилково не зазначено про видачу наказів після набрання рішенням законної сили.

Згідно ч. 7 ст. 233 ГПК України виправлення в рішеннях і ухвалах повинні бути застережені перед підписом судді.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд робить застереження про виправлення в резолютивній частині рішення доповнивши її пунктом 8 наступного змісту: "Накази видати після набрання рішенням законної сили".

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 123, 129, ст.ст.236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Визнати недійсним, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРДЖІ СТОК (адреса: 46009, м. Тернопіль, вул. Чумацька, буд. 1, офіс 408а, ідентифікаційний код 43949412) та Товариством з обмеженою відповідальністю ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ (адреса: 03066, м. Київ, вул. Журавлина, буд.2, прим. 113, ідентифікаційний код 39682453) договір про надання поворотної фінансової допомоги від 29.08.2022 № ЕС2208/1-Ф на суму 52 000 000,00 грн. (п`ятдесят два мільйони грн. 00 коп.).

3. Визнати недійсним, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРДЖІ СТОК (адреса: 46009, м. Тернопіль, вул. Чумацька, буд. 1, офіс 408а, ідентифікаційний код 43949412) та Товариством з обмеженою відповідальністю ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ (адреса: 03066, м. Київ, вул. Журавлина, буд.2, прим. 113, ідентифікаційний код 39682453) договір про надання поворотної фінансової допомоги від 06.09.2022 №ЕС2209/1-Ф на суму 15 000 000,00 грн. (п`ятнадцять мільйонів грн. 00 коп.).

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ (адреса: 03066, м. Київ, вул. Журавлина, буд.2, прим. 113, ідентифікаційний код 39682453) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРДЖІ СТОК (адреса: 46009, м. Тернопіль, вул. Чумацька, буд. 1, офіс 408а, ідентифікаційний код 43949412) грошові кошти в розмірі 67 000 000,00 грн. (шістдесят сім мільйонів грн. 00 коп.).

5.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ (адреса: 03066, м. Київ, вул. Журавлина, буд.2, прим. 113, ідентифікаційний код 39682453) на користь Акціонерного товариства Укрнафта (04053, м.Київ, провулок Несторівський, буд. 3-5, ідентифікаційний код 00135390) 404 422 грн 40 коп. судового збору в повернення сплачених судових витрат.

6.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРДЖІ СТОК (адреса: 46009, м. Тернопіль, вул. Чумацька, буд. 1, офіс 408а, ідентифікаційний код 43949412) на користь Акціонерного товариства Укрнафта (04053, м.Київ, провулок Несторівський, буд. 3-5, ідентифікаційний код 00135390) 404 422 грн 40 коп. судового збору в повернення сплачених судових витрат.

7.Копію рішення надіслати

-позивачу (в Електронний кабінет підсистеми ЄСІТС Електронний Суд);

-відповідачу-1 (в Електронний кабінет підсистеми ЄСІТС Електронний Суд);

-ліквідатору Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ СТОК" арбітражному керуючому Григор`єву Валерію Васильовичу (в Електронний кабінет підсистеми ЄСІТС Електронний Суд);

-відповідачу-2 (в Електронний кабінет підсистеми ЄСІТС Електронний Суд).

8. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

позивач: Акціонерне товариство Укрнафта, 04053, м.Київ, провулок Несторівський, буд. 3-5, ідентифікаційний код 00135390.

відповідач-1: Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджі Сток", 46009, м. Тернопіль, вул. Чумацька, буд. 1, офіс 408а, ідентифікаційний код 43949412.

відповідач-2: Товариство з обмеженою відповідальністю ІНСІГНІЯ РЕЗОРТ, 03066, м.Київ, вул.Журавлина, буд.2, прим.113, ідентифікаційний код 39682453.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено та підписано: 27 жовтня 2025 року.

Суддя С.О. Хома