ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2025 р. Справа№ 11/163

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Мальченко А.О.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Нечасний О.Л.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 27.10.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Гуртового Павла Михайловича на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29.07.2025 (повний текст ухвали складено 04.08.2025)

про відмову у задоволенні скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця начальника Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління юстиції Тетяни Шило

у справі №11/163 (суддя Демидова М.О.)

за позовом Державного видавництва «Преса України» Державного управління справами

до Суб`єкта підприємницької діяльності Гуртового Павла Михайловича

про стягнення 95205,48 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 21.08.2008 у справі №11/163 позов задоволено повністю; стягнуто з суб`єкта підприємницької діяльності Гуртового Павла Михайловича на користь Державного видавництва „Преса України" Державного управління справами 22059,06 грн боргу, 60701,47 грн пені, 2425,29 грн штрафу, 4989,17 грн річних відсотків та 5030,49 грн інфляційних витрат, всього 95205,48 грн; 952,05 грн у відшкодування витрат зі сплати держмита та 118,00 грн у відшкодування витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду у судах.

На виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.08.2008 у справі №11/163 Господарським судом Чернігівської області 08.09.2008 видано відповідні накази.

Ухвалою суду від 20.06.2025 замінено учасника справи № 11/163 - Фізичну особу- підприємця Гуртового Павла Михайловича (РНОКПП НОМЕР_1 ) на його правонаступника - Гуртового Павла Михайловича (РНОКПП НОМЕР_1 ).

02.07.2025 через систему "Електронний суд" від Гуртового Павла Михайловича надійшла скарга на дії (бездіяльність) державного виконавця - начальника Деснянського ВДВС у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління юстиції Тетяни Шило, у якій заявник просить суд:

1) визнати неправомірною бездіяльність начальника Деснянського ВДВС у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління юстиції Тетяни Шило, що полягає у не знятті арешту з майна боржника Гуртового Павла Михайловича, РНОКПП НОМЕР_1 , номер запису про обтяження 44292747 (спеціальний розділ), дата, час державної реєстрації: 18.11.2010 та у не виключенні з Державного реєстру речових прав відповідного запису про обтяження;

2) скасувати арешт, накладений на все нерухоме майно боржника Гуртового Павла Михайловича, РНОКПП НОМЕР_1 , в межах суми стягнення - 95205,48 грн; номер запису про обтяження 44292747 (спеціальний розділ), дата, час державної реєстрації 18.11.2010 10:40:35, державний реєстратор Ананко Костянтин Вікторович, Чернігівська районна державна адміністрація Чернігівської області, Чернігівська обл.; документи, подані для державної реєстрації: постанова про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника, серія та номер 3835/8, виданий 18.11.2010, видавник Деснянський відділ ДВС ЧМУЮ; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 60742079 від 04.10.2021 12:14:56, Ананко Костянтин Вікторович, Чернігівська районна державна адміністрація Чернігівської області, Чернігівська обл.; вид обтяження: арешт нерухомого майна, відомості про суб`єктів обтяження: орган державної влади; обтяжувач: Деснянський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, код 35029719, країна реєстрації: Україна, адреса: Україна, 14030, Чернігівська обл, м. Чернігів, вул. Шевченка, 118; особа, майно/права якої обтяжуються: Гуртовий Павло Михайлович ; причина відсутності РНОКПП: інша причина відсутності коду; відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10502541, 18.11.2010 10:40:35; опис предмета обтяження: в межах суми стягнення - 95205,48 грн; все нерухоме майно.

3) зобов`язати уповноважену посадову особу Деснянського ВДВС у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління юстиції зняти арешт із нерухомого майна Гуртового Павла Михайловича, РНОКПП НОМЕР_1 ; номер запису про обтяження 44292747 (спеціальний розділ); дата, час державної реєстрації: 18.11.2010 10:40:35; державний реєстратор: Ананко Костянтин Вікторович, Чернігівська районна державна адміністрація Чернігівської області, Чернігівська обл.; документи, подані для державної реєстрації: постанова про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника, серія та номер 3835/8, виданий 18.11.2010; видавник: Деснянський відділ ДВС ЧМУЮ; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 60742079 від 04.10.2021 12:14:56, Ананко Костянтин Вікторович, Чернігівська районна державна адміністрація Чернігівської області, Чернігівська обл; вид обтяження: арешт нерухомого майна; відомості про суб`єктів обтяження: орган державної влади; обтяжувач: Деснянський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, код: 35029719, країна реєстрації: Україна, адреса: Україна, 14030, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Шевченка, 118; особа, майно/права якої обтяжуються: Гуртовий Павло Михайлович ; причина відсутності РНОКПП: інша причина відсутності коду; відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 10502541, 18.11.2010 10:40:35; опис предмета обтяження: в межах суми стягнення - 95205,48 грн; все нерухоме майно, та виключити з Державного реєстру речових прав відповідний запис про обтяження за номером 44292747 (спеціальний розділ), від 18.11.2010.

В обґрунтування поданої скарги заявник посилається на те, що виконавче провадження № 22638940, в межах якого накладено арешт на все майно Гуртового П.М. , закінчено. При цьому відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № запису 44292747 (спеціальний розділ) від 18.11.2010 о 10:40:35 обтяження у вигляді арешту нерухомого майна діє по теперішній час.

У поданій скарзі заявник просить суд поновити строк для подання скарги на бездіяльність начальника Деснянського ВДВС у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління юстиції Тетяни Шило, що полягає у не знятті арешту з майна боржника Гуртового Павла Михайловича, РНОКПП НОМЕР_1 , номер запису про обтяження 44292747 (спеціальний розділ), дата, час державної реєстрації: 18.11.2010, та у не виключенні з Державного реєстру речових прав відповідного запису про обтяження.

Державний виконавець повідомив, що згідно з відповіддю Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконавче провадження НОМЕР_6 з примусового виконання наказу №11/63, виданого Господарським судом Чернігівської області, про стягнення з Гуртового П.М. на користь Державного видавництва „Преса України" Державного управління справами боргу у розмірі 95205,48 грн, закінчено державним виконавцем 25.03.2015 на підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" у зв?язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби у зв?язку зі звільненням боржника з ДППЗ "Укрпошта".

З урахуванням часткового стягнення боргу та виконавчого збору із заробітної плати боржника залишок боргу на користь стягувача складає 91039,58 грн, залишок виконавчого збору 9057,22 грн. Ст. 49, 50 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 25.03.2015), не було передбачено зняття арештів з майна боржника у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" у зв?язку з направленням виконавчого документу за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби. Згідно із даними автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що повторно на виконання до Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вказаний виконавчий документ не надходив.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 29.07.2025 у справі №11/163 у задоволенні скарги відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд виходив з недоведеності скаржником того, що підстави для збереження чинності арешту майна боржника відпали.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Гуртовий П.М. 14.08.2025 звернувся до суду з апеляційною скаргою (документ сформовано в системі «Електронний суд» 14.08.2025), в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, скаргу задовольнити.

Апелянт вважає ухвалу постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належної оцінки доводів та доказів, поданих скаржником.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до незгоди з висновком суду про відсутність підстав для зняття арешту, висновків про відсутність повного виконання зобов`язань та сплати судового збору.

Вважає, що Деснянський відділ ДВС не надав доказів про існування відкритих виконавчих проваджень щодо Гуртового П.М. , зокрема про стягнення з нього виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Зазначає, що збереження арешту за відсутності чинних виконавчих проваджень та можливості пред`явити виконавчий документ є прямим порушенням його права власності.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2025 справу № 11/163 передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Демидова А.М., судді: Михальська Ю.Б., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2025 заяву судді Демидової А.М. про самовідвід від розгляду справи № 11/163 задоволено. Матеріали апеляційної скарги у справі № 11/163 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.08.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 витребувано у Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №11/163.

Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Гуртового Павла Михайловича на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29.07.2025 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №11/163.

Матеріали оскарження у справі №11/163 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Гуртового Павла Михайловича на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29.07.2025 у справі №11/163, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 13.10.2025.

13.10.2025 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Мальченко А.О. у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 розгляд справи призначено на 27.10.2025.

Явка представників сторін

Представник скаржника в судовому засіданні апеляційної інстанції 27.10.2025 підтримала апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, просила її задовольнити.

Представник позивача в судове засідання апеляційної інстанції 27.10.2025 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Від начальника Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління юстиції Тетяни Шило 07.10.2025 надійшло клопотання про розгляд справи без представника відділу, у задоволенні апеляційної скарги просила відмовити.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представників сторін обов`язковою в судове засідання не визнавалась, задоволення клопотання представника виконавчої служби про розгляд справи у відсутність його представника, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 27.10.2025 відповідно до ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Чернігівської області від 21.08.2008 у справі №11/163 позов задоволено повністю; стягнуто з суб`єкта підприємницької діяльності Гуртового Павла Михайловича на користь Державного видавництва „Преса України" Державного управління справами 22059,06 грн боргу, 60701,47 грн пені, 2425,29 грн штрафу, 4989,17 грн річних відсотків та 5030,49 грн інфляційних витрат, всього 95205,48 грн; 952,05 грн на відшкодування витрат зі сплати держмита та 118,00 грн на відшкодування витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду у судах.

На примусове виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.08.2008 у справі №11/163 Господарським судом Чернігівської області 08.09.2008 видано відповідні накази.

Відповідно до ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма юридичними особами на всій території України.

Згідно ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Як вбачається із наданих матеріалів виконавчого провадження, постановою Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 18.11.2010 відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2010 у справі №11/163 про стягнення з Гуртового П.М. на користь Державного видавництва „Преса України" Державного управління справами 95205,48 грн.

Пунктами 4, 5 зазначеної постанови від 18.11.2010 накладено арешт на все майно, що належить боржнику - Гуртовому П.М. , в межах суми звернення стягнення 95205,48 грн; заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику, лише в межах суми боргу; арешт накладається з моменту надходження постанови.

Постановою Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 18.11.2010 при примусовому виконанні наказу Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2010 у справі № 11/163 про стягнення з Гуртового П.М. на користь Державного видавництва „Преса України" Державного управління справами 95205,48 грн, накладено арешт в межах суми 95205,48 грн, що належать боржнику та містяться на зазначеному у постанові рахунку Полікомбанку.

Постановами Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 25.08.2011 стягнено з Гуртового П.М. 9520,54 грн виконавчого збору та 19,68 грн витрат на проведення виконавчих дій.

25.12.2013 Деснянським відділом Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2 з примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2010 у справі № 11/163 про стягнення з Гуртового П.М. на користь Державного видавництва „Преса України" Державного управління справами 95205,48 грн у зв?язку з тим, що боржник працює у Державному підприємстві поштового зв?язку «Укрпошта», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 22, у зв?язку з чим виконавчий документ направляється за належністю до УДВС ГУЮ у м. Києві, на підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

За інформацією державного виконавця - начальника Деснянського ВДВС у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління юстиції Тетяни Шило, викладеною у листі №27.21-15/81433 від 08.07.2025, оригінали матеріалів виконавчого провадження НОМЕР_2 передано до архіву відділу та на даний час знищено у зв?язку із закінченням їх терміну зберігання.

Шевченківський відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у наданих письмових поясненнях зазначив, що на виконанні Відділу перебувало виконавче провадження № 42530308 за наказом № 11/63 від 08.09.2008 Господарського суду Чернігівської області про стягнення 95205,48 грн з Гуртового П.М. на користь ПАТ «КБ «Приватбанк», який надійшов до Відділу за місцем роботи боржника, відповідно до якого 19.03.2014 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. 25.03.2015 виконавче провадження закінчено відповідно до п. 10 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв?язку зі звільненням з роботи боржника, стягнуто 463,32 грн виконавчого збору та перераховано на користь стягувача 4165,90 грн. На день надання пояснень виконавчих документів, де боржником являється Гуртовий Павло Михайлович (РНОКПП НОМЕР_1 ), на виконання до Відділу не надходило та на виконанні Відділу не перебуває. Наразі виконавче провадження знищено за закінченням терміну зберігання.

Під час розгляду судом скарги Гуртового П.М. суду ані стягувачем, ані скаржником, ані Шевченківським відділом Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції не надано доказів того, що після 25.03.2025 (дати винесення постанови про закриття виконавчого провадження) виконавчий документ був повернутий стягувачеві.

Матеріали справи не містять постанови від 25.03.2015 про закриття виконавчого провадження щодо ФОП Гуртового П.М. , тому суд позбавлений можливості встановити, чи вчинено органом Державної виконавчої служби таку процесуальну дію, як повернення виконавчого документа стягувачеві. До суду виконавчий документ також не повертався.

Ухвалою суду від 20.06.2025 замінено учасника справи № 11/163 - Фізичну особу- підприємця Гуртового Павла Михайловича (РНОКПП НОМЕР_1 ) на його правонаступника - Гуртового Павла Михайловича (РНОКПП НОМЕР_1 ), у зв?язку з чим скарга подається правонаступником - фізичною особою Гуртовим Павлом Михайловичем .

Обґрунтовуючи подану скаргу скаржник, посилається на те, що відповідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № запису 44292747 (спеціальний розділ), від 18.11.2010 о 10:40:35, державним реєстратором Ананком К.В. на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.11.2010 здійснено державну реєстрацію обтяження у вигляді арешту нерухомого майна; обтяження зареєстровано у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 10502541 від 18.11.2010 о 10:40:35; опис предмета обтяження: арешт накладено в межах суми стягнення - 95205,48 грн на все нерухоме майно боржника (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта додається). Виконавче провадження № 22638940, в межах якого накладено арешт на все майно Гуртового П.М. закінчено, проте відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за № запису 44292747 (спеціальний розділ), від 18.11.2010 о 10:40:35, обтяження у вигляді арешту нерухомого майна діє по теперішній час.

Як вбачається з наданих матеріалів, на адвокатський запит №08/05/25/1 від 08.05.2025 адвоката скаржника - Кириченко Ю.Ю., щодо можливості зняття арештів номер запису про обтяження 44292747 (спеціальний розділ), номер запису про обтяження 44292798 (спеціальний розділ), номер запису про обтяження 44292854 (спеціальний розділ) Шевченківський відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом №14235/27.10-25 від 13.05.2025 повідомив, що зазначені обтяження внесені на підставі постанов про арешт майна боржника, винесених Деснянським ВДВС Чернігівського МУЮ, з метою забезпечення виконання виконавчих документів, які перебували на виконанні та в подальшому направлені до Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві для виконання за місцем отримання доходу боржника. Оскільки Шевченківським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві виконавчі документи не виконано, фактично відсутні підстави для зняття арештів та припинення зазначених обтяжень. З питань зняття арештів та припинення обтяжень необхідно звертатися до Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Станом на дату надання інформації на виконання до Відділу не надходили та на виконанні не перебувають виконавчі документи, боржником за якими є Гуртовий Павло Михайлович.

Деснянський відділ Державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом від 30.05.2025 №27.21-16/68325 на адвокатський запит від 29.05.2025 повідомив адвоката скаржника - Кириченко Ю.Ю. про таке:

- постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП НОМЕР_3 винесена державним виконавцем в ході примусового виконання виконавчого листа №750/10073/15-ц від 21.03.2016, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з Гуртового П.М. на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 15925 доларів США 68 центів, яке було завершено державним виконавцем 20.09.2016 на підставі п.2 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону «Про виконавче провадження», оскільки в ході проведення виконавчих дій встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення і здійснені дії щодо розшуку такого майна безрезультатні;

- постанова про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2, якою накладено арешт на все майно боржника, винесена державним виконавцем в ході примусового виконання наказу №11/163 від 08.09.2010, видано Господарським судом Чернігівської області про стягнення з Гуртового П.М. на користь Державного видавництва „Преса України" Державного управління справами 95205,48 грн боргу, яке було завершено державним виконавцем 25.12.2013 на підставі п.10 ч.1 ст. 49, ст. 50 Закону «Про виконавче провадження», у зв?язку з направленням виконавчого документа за належністю до УДВС ГУЮ у м. Києві для виконання за місцем роботи боржника;

- постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП НОМЕР_4 винесена державним виконавцем в ході примусового виконання виконавчого листа №2/2506/1678/12, виданого 03.07.2012 Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з Гуртового П.М. на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 10987 доларів США 29 центів, яке було завершено державним виконавцем 25.12.2013 на підставі п.10 ч.1 ст. 49, ст. 50 Закону «Про виконавче провадження», у зв?язку з направленням виконавчого документа за належністю до УДВС ГУЮ у м. Києві для виконання за місцем роботи боржника;

- постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП НОМЕР_5 винесена державним виконавцем в ході примусового виконання виконавчого листа №2506/2874/12, виданого 19.09.2012 Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з Гуртового П.М. на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 13472,11 доларів США та 1075,98 грн, яке було завершено державним виконавцем 25.12.2013 на підставі п.10 ч.1 ст. 49, ст. 50 Закону «Про виконавче провадження», у зв?язку з направленням виконавчого документа за належністю до УДВС ГУЮ у м. Києві для виконання за місцем роботи боржника.

Додатково зазначено, що на даний час матеріали всіх завершених виконавчих проваджень знищені у зв?язку із закінченням терміну їх зберігання. Боржника повідомлялося про відсутність у Відділу підстав для зняття накладених арештів.

Деснянський ВДВС у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління юстиції у листі від 27.05.2025 №27.21-16/66161 на заяву адвоката Кириченко Ю.Ю. від 16.05.2025 про зняття арешту з майна у зв?язку із завершенням виконавчих проваджень та відсутністю заборгованості повідомив, що інформацією щодо повної сплати боргу та виконавчого збору за виконавчим документом №11/163 наразі не володіє, також відсутня інформація про скасування виконавчого документа або визнання його таким, що не підлягає виконанню. Наслідками завершення виконавчого провадження визначеними ст. 49, 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 25.03.2015 не було передбачено зняття арештів з майна боржника у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв?язку з направленням виконавчого документу за належністю до іншого відділу Державної виконавчої служби. Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції №1404-VIII від 02.06.2016) передбачено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. В усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.5 ст. 59 Закону). На даний час у Відділу відсутні правові підстави для зняття арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження НОМЕР_2, оскільки з урахуванням часткового погашення боргу та виконавчого збору із заробітної плати боржника, виконавчий документ залишається невиконаним; залишок боргу на користь стягувача складає 91039,58 грн, залишок виконавчого збору 9057,22 грн.

За інформацією з Єдиного реєстру боржників від 30.06.2025, наданої скаржником, інформація щодо боржника - фізичної особи Гуртового П.М. (код НОМЕР_1 ) в Єдиному реєстрі боржників відсутня.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі «Трофимчук проти України» no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За змістом статей 326, 327 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, виконання яких здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Виконання судових рішень у господарських справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання рішення вважається закінченим із моменту сплати боржником усіх сум, присуджених на користь стягувача відповідно до змісту виконавчого листа.

Відтак, належним виконанням судового рішення про стягнення грошових коштів є зарахування відповідної суми на рахунок стягувача.

Умови і порядок виконання судових рішень, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку, на час видачі виконавчого листа, пред`явлення його до виконання та накладення арешту на майно боржника були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, який втратив чинність 05 жовтня 2016 року.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону № 606-XIV (у редакції, чинній на момент накладення арешту на майно боржника) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Аналогічна за змістом норма закріплена у частині першій статті 48 Закону № 1404-VIII, який набрав чинності з 05.10.2016.

Отже, арешт є початковою стадією виконавчого провадження щодо звернення стягнення на майно боржника.

Згідно із частиною другою статті 55 Закону № 606-XIV (у редакції, чинній на момент накладення арешту на майно боржника) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Схожі за змістом приписи містяться у статті 56 Закону № 1404-VIII.

Виконавче провадження як сукупність дій, спрямованих на примусове виконання рішень, передбачає застосування арешту майна боржника як засобу, що обмежує можливість відчуження майна боржником із метою його подальшої реалізації у спосіб, передбачений законом.

Отже, правовою метою накладення державним (приватним) виконавцем арешту на майно боржника є забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", статтею 36 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За змістом статті 339-1 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 343 Господарського процесуального кодексу України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.12.2024 у справі № 921/357/20 зазначила про те, що нормами статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", статей 339, 340 Господарського процесуального кодексу України встановлена можливість звернення зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, така скарга є формою звернення за судовим захистом порушених прав (інтересів) сторін та учасників, з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2023 у справі № 2218/25821/2012 (провадження № 61-1864св23) зазначено, що «за змістом пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Частиною другою статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. Отже, державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист, або у зв`язку із визнанням судом, серед іншого, виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню».

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 49 Закону № 606-ХІV виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Згідно з частиною першою статті 50 Закону № 606-ХІV, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавець чітко передбачив два випадки, коли державний (приватний) виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, та зазначити про це у відповідній постанові, а саме:

- у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій);

- у разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Отже, оскільки виконавчий документ повернуто на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону № 606-ХІV, вказана підстава не зумовлювала обов`язку державного виконавця вчинити дії із зняття арешту, накладеного на майно боржника, що вбачається із вимоги статті 50 наведеного Закону.

Схожий висновок викладено постанові Верховного Суду від 05.03.2024 у справі №752/17257/22 (провадження № 61-14926св23).

Вказаний висновок також підтриманий у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2025 у справі № 2/1522/11652/11 (провадження № 14-137цс24).

У співставленні застосування норм статей 49 та 50 Закону від 21.04.1999 № 606-ХІV вбачається законодавча логічність щодо відсутності у державного виконавця обов`язку із зняття арешту, накладеного на майно боржника, у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, адже вказане свідчить, що виконавчі документи (судове рішення) не виконано повністю.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 13.07.2022 у справі №2/0301/806/11 (провадження №61-3814св22), від 15.09.2021 у справі № 323/642/20 (провадження № 61-135св21).

05.10.2016 набрав чинності Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною четвертою статті 59 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У постанові Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №2/0301/806/11 зроблено висновок, який полягає у наведеному нижче.

Арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Водночас у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Збереження дії арешту на майно боржника після виконання рішення суду спрямоване на забезпечення виконання боржником обов`язку зі сплати виконавчого збору, передбаченого законом.

Подібний за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16.09.2021 у справі № 759/4943/16-ц, провадження № 61-10062св20.

Матеріали справи не містять доказів виконання виконавчого документа. Також про виконання виконавчого боргу та сплату виконавчого збору не зазначає і сам боржник (скаржник).

Висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 03.11.2021 у справі №161/14034/20, від 22.12.2021 у справі № 645/6694/15, не суперечать висновкам у цій справі, оскільки суд касаційної інстанції вказував, що у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

У постанові Верховного Суду від 26.07.2023 у справі № 761/687/14 (провадження № 61-5887св23) зазначено, що на момент повернення виконавчого листа стягувачу у державного виконавця були відсутні передбачені Законом підстави для зняття арешту з майна боржника, оскільки повернення виконавчого листа з підстав, передбачених статтею 47 Закону не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. Оскільки станом на день розгляду цієї справи у суді першої інстанції виконавчий лист № 761/687/14-ц від 07.05.2014 з грудня 2015 року повторно не пред`явлений до виконання, за відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень питання про заміну сторони виконавчого провадження чи про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не вирішувалось, особа, яка вважає себе правонаступником стягувача та повідомлена про розгляд цієї справи в суді, не ініціювала продовження виконавчих дій, а вчинення будь-яких дій державним виконавцем за межами виконавчого провадження є неможливим, Верховний Суд дійшов переконання, що збереження більше 8 років арешту, накладеного державним виконавцем з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника.

Схожий висновок викладено й у постанові Верховного Суду від 30.04.2025 у справі № 753/12589/23 (провадження № 61-5186св24), на яку посилався скаржник.

Отже, вказані висновки не є релевантними, оскільки виснувані за інших фактичних обставин, встановлених у справах, в той час як у справі, яка розглядається, виконавче провадження було закінчено на підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

У постанові від 14.05.2020 у справі № 759/2722/13-ц (провадження № 61-45588св18) Верховний Суд виснував, що «Аргументи заявника про те, що виконавче провадження № 49387677 є закінченим, що підтверджується постановою державного виконавця від 18.02.2016 є безпідставними, оскільки така постанова винесена згідно вимог закону, за якими виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби (пункт 10 частина перша стаття 49 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції Закону № 606-XIV від 28.12.2015), що виключає можливість вважати закінченим виконавче провадження з підстав, передбачених пунктами 1-6, 8, 9, 11-13 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону № 606-XIV від 28.12.2015).»

Зважаючи на вищевикладене у сукупності, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги Гуртового Павла Михайловича на дії (бездіяльність) державного виконавця - начальника Деснянського ВДВС у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління юстиції Тетяни Шило, оскільки скаржником не доведено, що підстави для збереження чинності арешту майна боржника відпали.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на встановлені обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з ухвалою суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги.

Доводи апелянта про прийняття господарським судом ухвали з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належної оцінки доводів та доказів, поданих скаржником, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість викладених в оскаржуваній ухвалі висновків суду.

При цьому, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом апеляційної інстанції, інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не беруться до уваги, оскільки не впливають на вирішення скарги у даній справі.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірної по суті ухвали суду, при прийнятті якої судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б дійти висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, доводи відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття ухвали у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Гуртового Павла Михайловича на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29.07.2025 у справі №11/163 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29.07.2025 у справі №11/163 залишити без змін.

3. Матеріали справи №11/163 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 28.10.2025.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.О. Мальченко

А.І. Тищенко