ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" жовтня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/2417/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Сіліній М.Г.

розглянувши матеріали справи та клопотання боржника про розстрочення виконання рішення суду по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1, )
до Комунального підприємства "Тепломережі" Златопільської міської ради Харківської області (64102, Харківська область, Лозівський район, м. Златопіль, мікрорайон 1/2, буд.35, )
про стягнення 12 009 374,68грн
за участю: учасники справи не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням суду від 11.09.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Тепломережі" Златопільської міської ради Харківської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" 10 511 149,93грн основного боргу, 103 885,61грн пені, 105 077,33грн 3% річних, 354 291,28грн збитків від інфляції, 144 112,50грн судового збору. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 934 970,53грн відмовлено.

10.10.2025 на адресу суду від боржника надійшла заява, в якій останній просить розстрочити виконання рішення суду від 11.09.2025 до 11.09.2026 включно з щомісячними платежами, відповідно до графіку, викладеного заявником у прохальній частині заяви.

Ухвалою суду від 13.10.2025 заяву Комунального підприємства "Тепломережі" Златопільської міської ради Харківської області про розстрочення виконання рішення суду прийнято до розгляду в судовому засіданні на 23.10.2025.

Стягувач надав суду заперечення та додаткові письмові пояснення, в яких заперечує проти надання розстрочки виконання рішення суду, посилаючись на те, що доводи відповідача не є беззаперечними, а надані ним докази є неналежними доказами неплатоспроможності відповідача, оскільки реальний майновий стан та платоспроможність боржника має оцінюватися в сукупності з іншими доказами, зокрема, але не виключно, інформацією про всі розрахунки боржника; доказами відсутності руху коштів по банківських рахунках боржника; доказами про відсутність майна або його недостатності для погашення вимог кредиторів та доказами того, що задоволення вимог без відстрочення виконання рішення приведе до неможливості виконання грошових зобов`язань відповідача в повному обсязі перед іншими кредиторами, тощо.

Крім того, стягувач зазначає про те, що відповідач посилаючись на неактуальний тариф на свої послуги та не сплату заборгованості споживачами його послуг, не надає жодних доказів на підтвердження того, які ж дії ним вживалися для погашення боргу, яка претензійно-позовна робота ним була проведена, в якому розмірі стягнуті в судовому порядку на підставі рішень суду суми заборгованості, яка їх частина стягнута, фактично надійшла на рахунки боржника та фактично погашена, відомості про рух коштів на рахунках відсутні.

На думку стягувача, скрутне фінансове становище відповідача, наявність у нього кредиторської заборгованості є результатом господарської діяльності відповідача, як самостійного суб`єкта господарювання, а тому вказані обставини не є самостійними та достатніми підставами для беззаперечного відстрочення виконання рішення суду. Введення воєнного стану на території України не свідчить про те, що боржник не може здійснювати господарську діяльність та набувати кошти. Відповідач не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники або їх частина, керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частину складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану.

Як зазначає стягувач, останній не перебуває в кращому становищі порівняно з відповідачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто такі обставини стосуються обох сторін договору. Предметом діяльності стягувача є, зокрема розподіл природного газу, надання інших послуг суб`єктам ринку природного газу на території Харківської, Кіровоградської, Дніпропетровської, Львівської, Київської, Житомирської, Сумської, Вінницької, Івано-Франківської, Миколаївської, Хмельницької, Волинської, Чернігівської, Черкаської, Чернівецької, Рівненської, Тернопільської та Закарпатської областей. Отже, під час експлуатації газорозподільної системи стягувач діє для забезпечення потреб держави Україна, у власності якої перебуває газорозподільна система.

Стягувач також є соціально значимим підприємством, яке здійснює ліцензовану господарську діяльність з розподілу природного газу, зокрема забезпечує безперебійне та безпечне функціонування об`єктів газових мереж та обладнання, а надання послуг відповідачем є "похідним" від послуг з розподілу природного газу, які надаються стягувачем, оскільки здійснення господарської діяльності відповідачем знаходиться у прямій залежності від роботи газорозподільних мереж, так як саме з газорозподільної системи стягувача надходять до відповідача обсяги природного газу, які останній використовує у своїй діяльності.

Зазначені обставини, на думку стягувача, є підставою як для відмови у відстроченні, так і в розстроченні виконання рішення суду.

Водночас, розстрочення виконання судового рішення суттєво вплине на фінансову стабільність стягувача та, як наслідок цього на стабільність газопостачання на території всієї Харківської області, у зв`язку з чим просить суд у задоволенні клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду відмовити.

Учасники справи у призначене судове засідання не з`явились.

Боржник звернувся до суду з заявою, в якій просить здійснити розгляд заяви без участі відповідача та його представника за наявними в матеріалах справи документами. Також боржник зазначив, що викладені ним в клопотанні обставини та прохання підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити.

Розглянувши заяву Комунального підприємства "Тепломережі" Златопільської міської ради Харківської області про розстрочення виконання судового рішення, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, виходячи з наступного.

За приписами ч.1 ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст.331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може розстрочити виконання рішення.

Аналізуючи норми ст.331 Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає, що розстрочка - це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Підставою для розстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст.331 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає.

Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати:

1) матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан;

2) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

3) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

4) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо;

5) наявність інфляційних процесів у економіці держави;

6) інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення тощо.

Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

При цьому положення чинного господарського процесуального законодавства України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання.

Передбачені ст.331 Господарського процесуального кодексу України обставини, з якими закон пов`язує можливість надання розстрочки, є оціночними, а необхідність використання права на розстрочку, закон відносить на розсуд суду. Вказане право застосовується за визначених в законі умов, з урахуванням всіх обставин справи.

З огляду на те, що основним принципом судочинства має бути відновлення прав та інтересів кредитора, до обов`язків суду відноситься дослідження усієї сукупності обставин потенційної можливості виконання судового рішення, задля отримання кредитором повної суми коштів, що складають предмет заборгованості.

Суд зазначає, що необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін.

В обґрунтування поданої заяви боржник посилається на те, що основним споживачем Комунального підприємства "Тепломережі" Златопільської міської ради Харківської області є населення м. Златопіль. Відповідно оплати від населення є основним джерелом доходу підприємства. Заборгованість населення лише за послугу з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування станом на 01.10.2025 складає 97 629 001,46грн. В якості доказів викладених обставин боржник надав довідку за вих. № 557 від 09.10.2025, підписану директором та в.о. головного бухгалтера.

Як зазначає боржник, дана ситуація виникла через низку обставин, зокрема, через те, що постановою Кабінету Міністрів України № 1108 від 26.10.2011 місту Первомайському Харківської області надано статус депресивної території (м. Первомайський Харківської області перейменовано на м. Златопіль відповідно до пп.18 п.1 Постанови Верховної ради України "Про перейменування окремих населених пунктів та районів" від 19.09.2024 № 3984-IX).

Також боржник посилається на те, що з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, який неодноразово продовжувався та на даний час не скасований.

Так, через збройну агресію з боку Російської Федерації зазнали пошкоджень об`єкти КП "Тепломережі", а саме: КОС (Комплекс очисних споруд, який забезпечує можливість функціонування системи каналізації), модульна котельня УКТМ-6, яка була повністю знищена.

Крім того, тариф на послугу з постачання теплової енергії залишається незмінним з 2021 року, а КП "Тепломережі" надає послуги населенню м. Златопіль за тарифами, які об`єктивно не покривають всіх витрат та потреб підприємства. При цьому для КП "Тепломережі" як виконавця послуги, тарифи на газ, його розподіл, електроенергію та її розподіл тощо вже неодноразово підвищувались.

Збитки через заборону підвищувати тариф держава підприємству не компенсує.

Як зазначає боржник, наразі заборгованість з різниці у тарифах складає 54 276 968,00грн. В обґрунтування своїх доводів, боржник надав протоколи засідання територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах, які лише частково підтверджують заборгованість з різниці у тарифах.

Інших доказів, які б підтверджували обставини, викладені боржником у заяві про розстрочення виконання рішення суду, заявником не надано.

В свою чергу стягувач у запереченнях та додаткових поясненнях на заяву боржника про розстрочку виконання рішення суду, посилається на те, що доводи відповідача не є беззаперечними, а надані ним докази є неналежними доказами неплатоспроможності відповідача. Так, відповідач посилаючись на неактуальний тариф на свої послуги та не сплату заборгованості споживачами його послуг, не надає жодних доказів на підтвердження того, які ж дії ним вживалися для погашення боргу, яка претензійно-позовна робота ним була проведена, в якому розмірі стягнуті в судовому порядку на підставі рішень суду суми заборгованості, яка їх частина стягнута, фактично надійшла на рахунки боржника та фактично погашена, відомості про рух коштів на рахунках відсутні.

При цьому, стягувач відноситься до підприємств критичної інфраструктури, яке забезпечує енергетичну незалежність Харківської області. Як соціально значиме підприємство, здійснює ліцензовану господарську діяльність з розподілу природного газу, зокрема забезпечує безперебійне та безпечне функціонування об`єктів газових мереж та обладнання, та як підприємство, що фактично здійснює доставку природного газу підприємствам, вимушене здійснювати заходи із підготовки до опалювального періоду 2025-2026 рр, що потребує значних матеріальних витрат на поточні та капітальні ремонти устаткування та обладнання, які постійно зростають внаслідок ворожих обстрілів з боку РФ, в умовах дефіциту обігових коштів.

Стягувач також вважає, що скрутне фінансове становище боржника, наявність у нього кредиторської заборгованості є результатом його господарської діяльності, як самостійного суб`єкта господарювання, а тому вказані ним обставини не є самостійними та достатніми підставами для беззаперечного розстрочення виконання рішення суду.

Суд зазначає, що надання розстрочення виконання рішення є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору. Наявність підстав для розстрочення має бути доведена боржником.

Тому суд повинен оцінювати докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст.86 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до вказаної норми господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Надаючи оцінку доводам стягувача та боржника щодо розстрочення виконання рішення у даній справі, суд зазначає, що саме по собі недостатнє фінансування не є тією обставиною, яку слід вважати істотною та як наслідок виключною при ухваленні судового рішення про розстрочення виконання судового рішення, адже в такому випадку обов`язковість виконання судового рішення, яке набрало законної сили втрачало б свою правову цінність як акт правосуддя.

Крім того, судом враховано, що агресія Російської Федерації проти України є наслідком негативного отримання доходів не тільки для боржника, а також і для стягувача, який як і боржник, також є підприємством паливно-енергетичного комплексу, що є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.

При цьому суд врахував доводи позивача про те, що у розумінні Закону України "Про критичну інфраструктуру", стягувач відноситься до підприємства критичної інфраструктури, яке забезпечує енергетичну незалежність Харківської області. Відповідно до п.2 ч.4 ст.9 Закону України "Про критичну інфраструктуру" до життєво-важливих функцій та/або послуг належать, зокрема енергозабезпечення.

На сьогодні захист критичної інфраструктури є складовою частиною забезпечення національної безпеки України, тому забезпечення роботи газорозподільної системи у воєнний час є одним з пріоритетних завдань українського Уряду.

Відповідно до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В обґрунтування своїх доводів відповідач надав лише довідку № 557 від 09 жовтня без зазначення року, підписану директором та в.о. головного бухгалтера про стан заборгованості населення за послугу з постачання теплової енергії перед КП "Тепломережі", відповідно до якої станом на 01.10.2025 заборгованість становить 97 629 001,46, а також протоколи засідання територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах, які лише частково підтверджують заборгованість з різниці у тарифах.

Суд наголошує, що реальний майновий стан та платоспроможність боржника має оцінюватися в сукупності з іншими доказами, зокрема, але не виключно, інформацією про всі розрахунки боржника; доказами відсутності руху коштів по банківських рахунках боржника; доказами про відсутність майна або його недостатності для погашення вимог кредиторів та доказами того, що задоволення вимог без розстрочення виконання рішення призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань відповідача в повному обсязі перед іншими кредиторами, тощо.

Такі докази боржником суду надано не було, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги доводи та докази сторін, які наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що наведені боржником обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду у даній справі, а лише відображають стан поточної діяльності заявника, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість розстрочення виконання судового рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви боржника про розстрочення виконання рішення.

Керуючись ст.ст.232-235,331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Комунального підприємства "Тепломережі" Златопільської міської ради Харківської області про розстрочення виконання рішення суду від 11.09.2025 по справі № 922/2417/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвалу складено та підписано 23.10.2025.

Суддя Лавренюк Т.А.