ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/990/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Давидюка В.К.

секретар судового засідання: Фісунов І.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Мирзи Едуарда Леонідовича

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Оліївське"

про стягнення 478 990,00 грн.

Фізична особа-підприємець Мирза Едуард Леонідович звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Оліївське" 478 990,00 грн основного боргу за невиконання умов договору оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем №14/10/2024 від 14.10.2024 року.

Ухвалою від 07.08.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.09.2025.

Розгляд справи №906/996/25, призначеної на 02.09.2025, не здійснювався, оскільки 02.09.2025 у Житомирській області оголошено сигнал "Повітряна тривога".

Ухвалою від 02.09.2025 суд призначив судове засідання на 23.09.2025.

Ухвалою від 23.09.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу №906/990/25 до судового розгляду по суті на 21.10.2025.

20.10.2025 від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання без її участі. До заяви додано оригінали документів, копії яких долучені до позовної заяви.

Відповідач про причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (ухвали суду).

Враховуючи те, що подання відзиву на позовну заяву є правом, а не обов`язком відповідача, та те, що явка представників сторін у судове засідання обов`язковою судом не визнавалась, а неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та неявка його представника в засідання суду не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами, відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

14.10.2024 Фізичною особою-підприємцем Мирзою Едуардом Леонідовичем (позивач, орендодавець) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Оліївське" (орендодавець, відповідач) укладено договір №14/10/2024 оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем (далі - договір, а.с. 8-10 (на звороті)).

Позивач надав відповідачу послугу з оренди сільськогосподарської техніки на загальну суму 684 990,00 грн (а.с. 14).

Відповідач частково оплатив надані послуги на суму 206000,00 грн (а.с. 11), заборгувавши позивачу 478990,00 грн.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 23.07.2025 про сплату заборгованості (а.с.12-13).

Оскільки відповідач не здійснив розрахунки на загальну суму 478990,00 грн, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Договір оренди транспортних засобів та самохідних машин чи механізмів з екіпажем №14/10/2024 від 14.10.2024, на підставі якого виникли спірні правовідносини, за своєю правовою природою є договором найму (оренди).

Згідно з ч.1, ч.6 ст.283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Частиною 1 ст.762 ЦК України передбачено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Судом встановлено, що згідно акту приймання-передачі від 14.10.2024 позивач передав в оренду відповідачу сільськогосподарську техніку (а.с. 9).

За актом приймання-передачі від 31.10.2025 відповідач повернув позивачу сільськогосподарську техніку (а.с. 8 (на звороті)).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що в період з 14.10.2024 по 31.10.2024 сільськогосподарська техніка (комбайн зернозбиральний JOHN DEERE 9660 WTS) перебувала у користуванні відповідача.

Відповідно до складеного позивачем акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.10.2024, загальна вартість наданих послуг склала 684 990,00 грн, а саме: обмол (збирання) проса в період з 14.10.2024 по 28.10.2024 на площі 360 га, на суму 540000,00 грн та обмол (збирання) сої в період з 29.10.2024 по 31.10.2024 на площі 81 га, на суму 144990,00 грн (а.с. 14).

Відповідач частково здійснив оплату за орендовану техніку у розмірі 206 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №91 від 26.03.2025 (а.с. 11).

23.07.2025 позивач направив відповідачу претензію з вимогою провести повний розрахунок впродовж 7 днів з моменту отримання вимоги.

Відповідач свої зобов`язання щодо повного розрахунку за оренду сільськогосподарської техніки з екіпажем не виконав належним чином, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в сумі 478 990,00 грн (684 990,00грн - 206 000,00 грн).

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.73 ГПК України).

Враховуючи, що тягар доказування виконання зобов`язання в частині сплати коштів за оренду техніки з екіпажем покладено на відповідача, однак останній не скористався правом подачі відзиву на спростування доводів позивача, не надав суду доказів погашення боргу в повному обсязі, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача 478 990,00 грн. вартості послуг з оренди сільськогосподарської техніки та задовольняє їх в повному обсязі.

Судовий збір, в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Що стосується заявлених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 30000,00грн, позивач вказав, що докази таких витрат будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, оскільки станом на день подачі позову, між сторонами не підписано акту приймання-передачі.

Оскільки позивач також просив зазначити в рішенні суду про нарахування 3 % річних до моменту виконання такого рішення відповідачем, з вказівкою на правила розрахунку остаточної суми таких платежів щодо основного боргу, суд враховує таке.

Частиною 2статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.10 ст.238 ГПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Санкція частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) не є самостійним і новим видом заходів відповідальності, на відміну від неустойки, і нарахування згаданих пені або відсотків судом на майбутнє позбавлятиме сторону права на повторне стягнення цих сум за іншим судовим рішенням. Мета такого інституту передовсім полягає у процесуальній економії, оскільки надає можливість позивачу не звертатися до суду повторно з позовом про стягнення відсотків або пені за період після ухвалення судового рішення та його невиконання (постанова Великої Палати Верховного суду від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22).

Враховуючи, що суд у даному рішенні стягує суму боргу, на який нараховуються 3% річних і позивач просить суд зазначити в резолютивній частині рішення про нарахування органом (особою), який здійснюватиме примусове виконання рішення, 3% річних за неправомірне використання грошових коштів до моменту виконання рішення, суд вважає за доцільне застосувати приписи ч. 10 ст. 238 ГПК України та зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Керуючись статтями123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Оліївське" (12402, Житомирська обл., Житомирський р-н, с. Оліївка, вул. Садова,4, ід. код 44594097) на користь Фізичної особи-підприємця Мирзи Едуарда Леонідовича ( АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_1 ):

- 478 990,00 грн основного боргу;

- 5 748,00 грн судового збору.

3. Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, здійснювати нарахування 3% річних на суму основного боргу у розмірі 478 990,00 грн, починаючи з 05.08.2025 до моменту виконання рішення суду у повному обсязі, за формулою: сума 3% річних = С х 3 х Д : 365 : 100, де С - сума основного боргу, Д - кількість днів прострочення.

Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Оліївське" суми основного боргу нарахування 3% річних здійснювати на залишок боргу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 24.10.25

Суддя Давидюк В.К.

сторонам - через електронні кабінети.