УХВАЛА

м. Київ

30.10.2025Справа № 910/13410/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., розглянувши матеріали позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ ІНТЕГРАЦІЯ"

про стягнення 391 901,60 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ ІНТЕГРАЦІЯ» про стягнення пені у розмірі 257 305,60 грн та штрафу у розмірі 134 596,00 грн за договором поставки №119/ВОЗ-2025 від 10.04.2025.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем свого зобов`язання за договором поставки №119/ВОЗ-2025 від 10.04.2025 у частині поставки товару.

Розглянувши матеріали позовної заяви, господарський суд дійшов висновку щодо наявності підстав для передачі справи на розгляд до Господарського суду Донецької області з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Господарського процесуального кодексу України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України до Єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, найменування юридичної особи, у тому числі скорочене (за наявності), місцезнаходження юридичної особи.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що адресою місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ ІНТЕГРАЦІЯ" є: 61072, місто Харків, проспект Науки, будинок 56.

Відповідно до ч. 5 ст.29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Аналіз зазначеного положення процесуального закону свідчить про те, що останнім передбачено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності, а саме: якщо спір виник з договору, в якому визначено місце виконання, або якщо спір виник з договору, в якому не визначено місце його виконання, проте, з огляду на специфіку регламентованих ним договірних правовідносин, виконувати такий договір можливо лише в певному місці. Отже, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами.

Згідно з частиною 1 статті 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

За загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі, та у даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.

Суд зазначає, що укладений між сторонами правочин, за своєю правовою природою є договором поставки, положення якого врегульовано главою 54 Цивільного кодексу України.

Виходячи з правової природи договору поставки та приписів статті 712 Цивільного кодексу України, місцем виконання відповідного договору є місце поставки товару.

Виходячи з правової природи договору поставки та приписів статті 712 Цивільного кодексу України, місцем виконання відповідного договору є місце поставки товару.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 07.02.2024 у справі №916/2239/22.

Як вказувалось судом, підставою позовних вимог у справі є порушення відповідачем умов договору №119/ВОЗ-2025 від 10.04.2025 в частині своєчасної поставки товару.

Згідно з умовами п.6.1 договору №119/ВОЗ-2025 від 10.04.2025дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці замовника, яка вручається під особистий підпис постачальнику (представнику постачальника).

Відповідно до п.6.2 договору №119/ВОЗ-2025 від 10.04.2025 передача - приймання товару здійснюється у пунктах відвантаження військових частин Національної гвардії України (товароодержувачі), розташованих у Київській області. Військові частини будуть визначені заявкою замовника згідно плану графіків поставок Головного управління Національної гвардії України. Місця поставок можуть бути змінені з урахуванням потреби Національної гвардії України.

З позовних матеріалів вбачається, що в межах договору №119/ВОЗ-2025 від 10.04.2025 Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України було складено заявку на поставку товару - добовий польовий набір продуктів раціон «Вечеря». У вказаній заяві визначено місця постачання:

- в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ;

- в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_2 ;

- в/ч НОМЕР_3 АДРЕСА_3 ;

- в/ч НОМЕР_4 АДРЕСА_3 ;

- в/ч НОМЕР_5 АДРЕСА_4 .

Тобто, з наведеного вбачається, що сторонами договору №119/ВОЗ-2025 від 10.04.2025 не було досягнуто згоди стосовно визначення місця виконання договору (місця поставки товару) саме у місті Києві.

За таких обставин, з огляду на вищевикладене у сукупності, враховуючи, що умовами договору №119/ВОЗ-2025 від 10.04.2025 не визначено місцем його виконання саме міста Києва, суд дійшов висновку щодо відсутності у позивача у даному випадку права застосування правил альтернативної підсудності, що визначені ч.5 ст.29 Господарського процесуального кодексу України та визначення підсудності спору Господарському суду міста Києва.

Отже, оскільки в даному випадку спірні правовідносини не мають особливостей щодо виконання зобов`язань в чітко визначеному місці, то переданий на вирішення спір має бути розглянутий за загальними правилами підсудності, тобто, в суді за місцезнаходженням відповідача - у Господарському суді Харківської області.

Суд звертає увагу також на те, що статтею 279 ГПК України передбачено скасування судового рішення, яким закінчено розгляд справи у випадку прийняття такого рішення з порушенням правил територіальної юрисдикції.

Враховуючи викладене, передання справи за належною територіальною юрисдикцією не призводить до порушення прав позивача на доступ до суду та справедливий судовий розгляд, а є гарантією того, що рішення у справі буде ухвалене належним судом і законне та обґрунтоване рішення не буде в подальшому скасоване судом вищої інстанції, лише з підстав недотримання процесуальних норм щодо територіальної юрисдикції.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що дана позовна заява подана з порушенням приписів статті 27 Господарського процесуального кодексу України та не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду міста Києва, а матеріали позовної заяви підлягають передачі на розгляд до Господарському суду Донецької області.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Керуючись ст. 27, 31 ч. 2 ст. 232, ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з доданими до неї матеріалами направити за територіальною підсудністю до Господарського суду Харківської області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 8-й під`їзд).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 ГПК України. Дата підписання ухвали 30.10.2025

Суддя І.О. Андреїшина