ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" жовтня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/4299/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши заяву приватного підприємства «Тімурагро» (вх. №2-1664/25 від 23.10.2025) про забезпечення позову, пред`явленого до відкритого акціонерного товариства ім. Калініна,

ВСТАНОВИВ:

23.10.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява приватного підприємства «Тімурагро» (далі по тексту ПП «Тімурагро») про стягнення з відкритого акціонерного товариства Ім. Калініна (далі по тексту ВАТ ім. Калініна) заборгованості у розмірі 1 100 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №БП-2024/3012 від 30.12.2024 в частині повернення грошових коштів у визначені договором строки.

Разом з позовною заявою позивачем було подано до суду заяву (вх. №2-1664/25 від 23.10.2025) про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить суд:

1) вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ВАТ ім.Калініна в межах суми стягнення 1 100 000,00 грн, які знаходяться в банківських установах на всіх рахунках, інформація про які буде виявлена в процесі виконання ухвали про забезпечення позову;

2) вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ВАТ ім.Калініна, інформація про яке буде виявлена в процесі виконання ухвали про забезпечення позову, лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів, у разі їх недостатності.

В обґрунтування поданої заяви ПП «Тімурагро» зазначає, що вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого судового рішення, що повністю відповідає вимогам норм національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. Виконання судового рішення безпосередньо буде залежати від обставини наявності у відповідача відповідної суми грошових коштів, а, отже, застосування заходів забезпечення позову є адекватним та співмірним, враховуючи значний розмір заборгованості. ПП «Тімурагро» стверджує, що за наявною у нього інформацією відповідач може бути неспроможним повернути повну суму боргу грошовими коштами; арешт належного відповідачу нерухомого майна не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, господарський суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 136, 137 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому судових рішень і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно зі ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 17.01.2025 у справі № 903/497/24 зауважила, що системне тлумачення статей 136, 137, 138, 145 ГПК України дає можливість дійти висновку, що: законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі за поданою позовною заявою у разі подання їх одночасно до суду; для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів, відповідно; першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті; у випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі, у разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020р. у справі №753/22860/17).

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами щодо наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Адекватність (співмірність) заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову необхідно враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, які не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Предметом заявленого ПП «Тімурагро» позову є вимога про стягнення з ВАТ ім. Калініна заборгованості у розмірі 1 100 000,00 грн з підстав неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №БП-2024/3012 від 30.12.2024.

Враховуючи звернення позивача до суду з позовними вимогами про стягнення коштів у загальному розмірі 1 100 000,00 грн, суд доходить висновку, що у випадку задоволення заявлених вимог виконання судового рішення буде здійснюватися, в першу чергу, за рахунок грошових коштів, які знаходяться на рахунках відповідача, відкритих у будь-яких банківських установах, процедура стягнення яких є менш довготривалою, ніж примусове виконання рішення у вигляді звернення стягнення на нерухоме майно.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.03.2023 у справі №905/448/22 звернула увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

З викладених обставин господарський суд, враховуючи наявність у ВАТ ім. Калініна можливості в будь-який момент розпорядитися грошовими коштами, які знаходяться на його рахунках, доходить висновку, що відсутність у відповідача грошових коштів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог. Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника. Така позиція викладена Верховним Судом у постанові від 07.11.2024 у справі №915/538/24

Крім того, висновки про можливість накладення арешту на нерухоме майно у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

У господарського суду наразі відсутні докази на підтвердження достатності на рахунку ВАТ ім. Калініна грошових коштів у межах ціни позову, а, отже, наявні підстави для накладення арешту на майно відповідача у межах ціни позову в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності.

Суд зазначає, що обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ВАТ ім. Калініна, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 та постановах Верховного Суду від 28.07.2023 у справі № 903/965/22, від 07.04.2023 у справі № 910/8671/22.

З викладених обставин господарський суд, враховуючи наявність у ВАТ ім. Калініна можливості в будь-який момент розпорядитися наявним у нього майном, відсутність доказів достатності у відповідача грошових коштів для виконання судового рішення у випадку задоволення позову, доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення заяви ПП «Тімурагро» шляхом накладення арешту на майно та кошти відповідача у межах ціни позову у розмірі 1 100 000,00 грн.

Господарський суд з метою недопущення порушення прав осіб, які не виступають учасниками даного судового процесу, вважає за необхідне вказати, що арешт накладається лише на майно, яке перебуває у власності ВАТ ім. Калініна.

Підсумовуючи викладені вище обставини, враховуючи наявність у ВАТ ім. Калініна можливості в будь-який момент розпорядитися грошовими коштами, які знаходяться на його рахунках, що, відповідно, ставить під сумнів можливість виконання судового рішення у розумні строки, можливість накладення арешту на майно відповідача у спорі про стягнення грошових коштів у межах ціни позову, господарський суд доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову у повному обсязі, оскільки невжиття обраних позивачем заходів може істотно утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення.

Положеннями ч. 6 ст. 140 ГПК України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Враховуючи обрання ПП «Тімурагро» такого виду заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно та кошти, господарський суд не вбачає існування правових підстав для застосування заходів зустрічного забезпечення.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 141, 234 Господарського процесуального кодексу України , суд, -

У Х В А Л И В :

1. Заяву приватного підприємства «Тімурагро» про забезпечення позову - задовольнити.

2. Накласти арешт на грошові кошти відкритого акціонерного товариства ім. Калініна /68533, Одеська обл., Болградський р-н, село Богданівка; ідентифікаційний код 05414733/ в межах суми стягнення 1 100 000,00 грн /один мільйон сто тисяч грн 00 коп./, які знаходяться в банківських установах на всіх рахунках, інформація про які буде виявлена в процесі виконання ухвали про забезпечення позову.

3. Накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, власником якого є відкрите акціонерне товариство ім. Калініна /68533, Одеська обл., Болградський р-н, село Богданівка; ідентифікаційний код 05414733/, інформація про яке буде виявлена в процесі виконання ухвали про забезпечення позову, лише в межах різниці між сумою ціни позову у розмірі 1 100 000,00 грн /один мільйон сто тисяч грн 00 коп./ та арештованих грошових коштів, у разі їх недостатності.

Стягувачем за ухвалою є приватне підприємство «Тімурагро» /68500, Болградський р-н, Одеська обл., селище міського типу Тарутине, проспект Миру, буд. 7; ідентифікаційний код 37163073/.

Боржником за ухвалою є відкрите акціонерне товариство ім. Калініна /68533, Одеська обл., Болградський р-н, село Богданівка; ідентифікаційний код 05414733/.

Ухвала набрала законної сили 27.10.2025 та підлягає негайному виконанню.

Ухвала дійсна для пред`явлення у строк, передбачений ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції згідно із Законом №1404-VІІІ від 02.06.2016).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя Желєзна Світлана Петрівна