ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року

м. Київ

cправа № 914/2699/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратової І. Д. - головуючої, суддів: Губенко Н. М., Кролевець О. А.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Асиметрика"

на рішення Господарського суду Львівської області від 14.02.2025 (суддя Рим Т. Я.)

та постанову Західного апеляційного господарського суду від 25.06.2025

(головуюча - Бойко С. М., судді: Бонк Т. Б., Якімець Г. Г.)

у справі за позовом Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Асиметрика"

про стягнення 640 000 грн.

Короткий зміст позовних вимог

1. У листопаді 2024 року Солонківська сільська рада Львівського району Львівської області (далі - Сільрада) звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Асиметрика" (далі - Товариство) про стягнення безпідставно збережених грошових коштів у розмірі 640 000 грн на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

2. На обґрунтування позовних вимог послалася на те, що на виконання умов договору про закупівлю від 19.12.2023 № 1100 Товариство передало Сільраді товар (комплекс авіаційний безпілотний FPV "Grey Widow 1" або аналог), вартість якого остання оплатила у сумі 3 840 000 грн з податком на додану вартість (далі - ПДВ) розміром 640 000 грн. Оскільки придбаний Сільрадою товар переданий військовій частині НОМЕР_1 як кінцевому споживачеві, то операція з його постачання повинна була здійснюватися без сплати ПДВ, як це передбачено підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України (далі - ПК України), тоді як названий вище договір поставки у частині включення до загальної ціни товару 640 000 грн ПДВ суперечить вимогам цієї норми податкового законодавства. Тому, на переконання Сільради, сплачений за цим договором ПДВ підлягає стягненню з Товариства як безпідставно отримані грошові кошти.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

3. 23.12.2022 Сільрада прийняла рішення № 3423, яким затвердила програму заходів щодо підготовки місцевого населення до національного спротиву та територіальної оборони на території Сільради на 2023 рік. Головними пріоритетами та принципами реалізації цієї програми, серед іншого, є підтримка військових частин Національної гвардії та Збройних сил України, підрозділів поліції та Державної служби України з надзвичайних ситуацій у здійсненні заходів захисту територіальної цілісності держави та ліквідації наслідків збройної агресії проти України.

4. 07.12.2023 Сільрада прийняла рішення № 4188 "Про придбання та передачу окремого індивідуально визначеного майна з комунальної в державну власність", яким вирішила провести процедури публічних закупівель та укласти договори про придбання майна з урахуванням потреб, визначених у зверненнях військового командування Генерального штабу Збройних Сил України, командування видів Збройних Сил України, оперативних командувань, командувань військових об`єднань, з`єднань частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, що забезпечують оборону, громадську безпеку і порядок, здійснення заходів правового режиму воєнного стану. Цим рішенням передбачено безоплатно передати індивідуально визначене майно згідно з додатком 3 з комунальної власності територіальної громади у державну власність військовій частині.

5. 19.12.2023 за результатами цієї закупівлі Сільрада і Товариство уклали договір про закупівлю від 19.12.2023 № 1100, згідно з яким останнє зобов`язалося поставити Сільраді товар (ДК 021:2015:34710000-7: вертольоти, літаки, космічні та інші літальні апарати з двигуном (комплекс авіаційний безпілотний FPV "Grey Widow 1" або аналог)) на загальну суму 3 840 000 грн з ПДВ у розмірі 640 000 грн, а остання зі свого боку зобов`язалася оплатити його вартість на умовах та у строк, визначені цим договором.

6. Сільрада сплатила Товариству вартість товару в обумовленому договором розмірі на підставі платіжних інструкцій від 25.12.2023 №№ 1514, 1515 на суму 2 880 000 грн з ПДВ 480 000 грн та на суму 960 000 грн з ПДВ 160 000 грн відповідно.

7. 27.12.2023 Сільрада передала цей товар військовій частині НОМЕР_1 . Товариство сплатило 550 000 грн для поповнення електронного рахунку ПДВ.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

8. 14.02.2025 Господарський суд Львівської області ухвалив рішення, залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 25.06.2025, про задоволення позову.

9. Суди послалися на підпункт 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, згідно з яким постачання безпілотних літальних апаратів, які класифікуються за кодом 8806 "Безпілотні летальні апарати" і кінцевим споживачем яких є Збройні Сили України, звільняються від оподаткування з ПДВ на період дії воєнного стану. Оскільки у цій справі предметом договору поставки був саме такий товар, а його кінцевим споживачем - військова частина НОМЕР_1 , то суди виснували, що сплата ПДВ у сумі 640 000 грн відбулася без законної підстави і підлягає поверненню Сільраді на підставі статті 1212 ЦК України як безпідставно набуте майно. При цьому суди зауважили на тому, що набуття Товариством грошових коштів у розмірі 640 000 грн, що складають суму ПДВ, передбачену умовами пункту 3.2 названого вище договору про закупівлю, регулюється ПК України, а не за домовленістю сторін. Тому визнання недійсним цього пункту не є необхідною передумовою для стягнення цієї суми на підставі статті 1212 ЦК України.

Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

10. 21.07.2025 Товариство звернулося з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ці судові рішення, а справу передати на новий розгляд до місцевого господарського суду.

11. Підставою касаційного оскарження судових рішень визначило пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, стверджуючи про те, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували підпункт 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення" ПК України щодо випадків звільнення поставлених Сільраді товарів від сплати ПДВ і не врахували висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26.02.2025 у справі № 910/8235/24.

12. Доводи Товариства мотивовані недоведенням Сільрадою обставин звільнення поставленого товару від оподаткування, вважає, що нарахування ПДВ здійснено правомірно і відсутні підстави для його повернення на підставі статті 1212 ЦК України.

13. Товариство акцентувало увагу на тому, що суди попередніх інстанцій не співставили закуплений товар за названим вище договором із товаром, визначеним підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення" ПК України, і не з`ясували, чи відповідає предмет закупівлі змісту, обумовленому цією нормою, що надає можливість бути звільненим від ПДВ. Адже Сільрада придбала у нього не безпілотний літальний апарат, що звільняється від оподаткування, а безпілотний авіаційний комплекс, на який не розповсюджуються норма про звільнення від ПДВ. До того ж Сільрада не надала сертифікату кінцевого споживача або інших документів на підтвердження наявності підстав для звільнення від ПДВ. Тому передчасними вважає висновки судів про відсутність підстав для звільнення товару від оподаткування ПДВ.

14. Товариство також надіслало до Верховного Суду додаткові пояснення, у яких просить також урахувати правову позицію суду касаційної інстанції, викладену у постанові від 31.07.2025 у справі № 914/2176/24 у подібних правовідносинах.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

15. Сільрада у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, заперечуючи повністю проти аргументів скаржника з посиланням на таке:

- ураховуючи характеристику товару (ДК 021:2015:34710000-7: вертольоти, літаки, космічні та інші літальні апарати з двигуном (комплекс авіаційний безпілотний FPV "Grey Widow 1" або аналог), він класифікується за кодом 8806 "Безпілотні літальні апарати", що правомірно встановили суди попередніх інстанцій. Водночас, для правильної класифікації товару у цілях можливості застосування підпункт 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення" ПК України не потребують аналізу будь-які інші докази чи дослідження додаткових обставин стосовно віднесення об`єкта закупівлі до безпілотного літального апарату чи безпілотного авіаційного комплексу;

- у постанові від 26.02.2025 у справі № 910/8235/24, на яку посилається Товариство у касаційній скарзі, Верховний Суд застосував надмірно формальне тлумачення підпункту 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення" ПК України без урахування усіх фактичних обставин, якими супроводжується постачання озброєння та інших товарів оборонного призначення силам оборони. Матеріали справи не містять сертифіката кінцевого споживача, так само як і умови договорів вказівки на кінцевого отримувача. Утім, на переконання Сільради, не може слугувати підставою для відмови у застосуванні податкової пільги у цій справі відсутність вказівки на кінцевого споживача у самому тексті договору про закупівлю, адже матеріалами справи підтверджено, що закупівля товару здійснювалась з метою його передачі Збройним Силам України.

Позиція Верховного Суду

16. Касаційний перегляд судових рішень з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, може відбутися, якщо суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду, і спірні питання виникли у подібних правовідносинах. При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 сформулювала критерій для цілей застосування приписів процесуальних законів щодо подібності правовідносин.

17. Для касаційного перегляду з цієї підстави наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі недостатньо, позаяк обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

18. Як зазначалося раніше, мотивуючи наявність передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України підстави касаційного оскарження судових рішень, Товариство обґрунтувало свої доводи неврахуванням судами під час вирішення цього спору висновку Верховного Суду щодо застосування підпункт 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення" ПК України, викладеного у постанові від 26.02.2025 у справі № 910/8235/24.

19. У справі № 910/8235/24 прокурор оскаржував пункт договору про закупівлю товару, що містив умову про нарахування ПДВ, укладеного селищною радою і товариством з обмеженою відповідальністю, та просив стягнути з останнього безпідставно сплачені грошові кошти у вигляді ПДВ. Відповідач зі свого боку заперечував проти позову з посиланням на те, що підставою звільнення від оподаткування є не лише особа отримувач таких товарів, а й наявність сертифіката кінцевого споживача із зазначенням у ньому відповідного отримувача або із зазначенням про це у договорі поставки, тоді як таких документів не надано.

20. Верховний Суд у постанові від 26.02.2025 у справі № 910/8235/24 погодився з висновками суду апеляційної інстанції, який відмовив у позові унаслідок відсутності документального підтвердження суб`єкта кінцевого отримувача товарів відповідно до сертифікату кінцевого споживача або згідно з умовами договору, як це визначено підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України. При цьому суд касаційної інстанції виснував про відсутність правових підстав для визнання недійсним укладеного селищною радою і товариством з обмеженою відповідальністю договору про закупівлю товару у частині включення суми ПДВ до вартості (ціни) закуповуваних за цим договором товарів та повернення сплаченого позивачем постачальнику ПДВ, позаяк прокурор не довів правових підстав для звільнення операцій щодо постачання товарів за оспорюваним договором від оподаткування ПДВ.

21. Оскільки у справі № 910/8235/24, крім позовної вимоги про стягнення безпідставно сплачених грошових коштів у вигляді ПДВ, було заявлено та судами розглянуто позовну вимогу про визнання недійсним пункту договору у частині включення ПДВ до ціни товару, а у справі, що розглядається, вимогу про визнання недійсним пункту договору про закупівлю від 19.12.2023 № 1100 у частині включення суми ПДВ у ціну товару Сільрада не заявила, вимагаючи лише стягнення грошових коштів у вигляді ПДВ, то відсутні підстави вважати, що у цих справах правовідносини подібні. Відповідно підстава, на яку послався скаржник, щодо неврахування судами висновків Верховного Суду у згаданій вище постанові, не підтвердилася.

22. Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність необхідності у визнанні недійсним цього пункту договору як передумови для стягнення з відповідача цієї суми на підставі статті 1212 ЦК України та у зв`язку з цим вважає за необхідне застосувати положення частини четвертої статті 300 ГПК України і вийти за межі доводів касаційної скарги з метою врахування при вирішенні цього спору правових висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладених у постанові у справі № 914/2176/24, ухваленій від 31.07.2025, тобто після подання касаційної скарги. Адже оскаржувані судові рішення у цій справі суперечать правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у цій постанові у подібних правовідносинах.

23. У справі № 914/2176/24 вирішувався аналогічний спір про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю на користь міської ради у порядку статті 1212 ЦК України грошових коштів у вигляді ПДВ, який включений до ціни товару за договором, тоді як, на переконання відповідача, він звільнений від оподаткування за таку операцію відповідно до підпункту 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України.

24. Верховний Суд залишив без змін постанову апеляційного господарського суду про відмову у позові у справі № 914/2176/24 й у пунктах 30-31 погодився з ним щодо необхідності дотримання принципу презумпції правомірності правочину, закріпленої статтею 204 ЦК України, у контексті того, що пункт договору у частині врахування суми ПДВ у загальну ціну товару не оспорювався та не визнавався недійсним у судовому порядку, тоді як статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину і ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

25. При цьому суд касаційної інстанції врахував висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20 про те, що договір може та має бути визнаний недійсним у частині включення суми ПДВ до вартості поставленого товару і місцевий суд помилився у висновку про те, що визнання недійсною умови договору про включення суми ПДВ до вартості товару не є необхідною передумовою для стягнення з відповідача цієї суми як безпідставно набутих грошових коштів на підставі статті 1212 ЦК України.

26. На підсумку, Верховний Суд у постанові від 31.07.2025 у справі № 914/2176/24 виснував про відсутність підстав для стягнення з відповідача грошових коштів як надмірно сплачених у розумінні статті 1212 ЦК України, позаяк не заявлена вимога про визнання недійсним договору у частині включення суми ПДВ у ціну товару, не доведено визнання недійсним пункту договору у вказаній частині, а також суди не встановили нікчемності цього пункту договору.

27. Отже, з урахуванням висновків Верховного Суду у постанові від 31.07.2025 у справі № 914/2176/24 колегія суддів вважає необґрунтованим позов Сільради з огляду на таке:

- у випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі;

- зважаючи на позицію Сільради про невідповідність пункту 3.2 договору про закупівлю товару у частині врахування 640 000 грн ПДВ у загальній ціні товару вимогам підпункту 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, а також ураховуючи викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20 та постанові колегії суддів цього ж суду 31.07.2025 у справі № 914/2176/24, ухваленій після подання Товариством касаційної скарги, висновок про можливість визнання недійсним договору у частині включення суми ПДВ до вартості товару, не можна погодитися з висновком судів попередніх інстанцій про те, що визнання недійсною умови договору про включення до вартості товару суми ПДВ не є необхідною передумовою для стягнення з відповідача цієї суми на підставі статті 1212 ЦК України;

- оскільки вимогу про визнання недійсним договору про закупівлю товару у частині включення у ціну товару суми ПДВ Сільрада не заявила та матеріали справи не містять доказів щодо визнання недійсним пункту 3.2 цього договору у цій частині, а також Сільрада не довела і суди не встановили нікчемності зазначеного пункту договору, то, зважаючи на презумпцію правомірності правочину, закріплену статтею 204 ЦК України, відсутні підстави для стягнення з Товариства 640 000 грн як надмірно сплачених коштів згідно зі статтею 1212 цього ж Кодексу.

28. Таким чином, незважаючи на те, що зазначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, колегія суддів на підставі частини четвертої статті 300 ГПК України вважає за необхідне вийти за межі доводів касаційної скарги з метою врахування правових висновків щодо застосування підпункту 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України у сукупності зі статтею 1212 ЦК України, викладених у постанові Верховного Суду від 31.07.2025 у справі № 914/2176/24, ухваленій після подання касаційної скарги, що зумовлює необхідність задоволення касаційної скарги шляхом скасування оскаржуваних рішення та постанови й прийняття у цій справі нового рішення про відмову у позові.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

29. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

30. У силу частин першої, третьої статті 311 цього ж Кодексу суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

31. Колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови та направлення справи на новий розгляд до місцевого господарського суду, оскільки, по-перше, Товариство у касаційній скарзі не визначило підставою касаційного оскарження судових рішень пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України, який обумовлює випадки направлення справи на новий розгляд, а по-друге, є необхідність у дотриманні частини третьої статті 2 ГПК України, яка визначає основні засади (принципи) господарського судочинства, серед яких є верховенство права; обов`язковість судового рішення; розумність строків розгляду справи судом. У силу приписів частини першої та другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями у судовому процесі. Окреслене завдання включає як своєчасний розгляд справ і вирішення спорів, так і досягнення мети - ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

32. З огляду на вже сформовану практику Верховного Суду у вирішенні спорів у питанні стягнення безпідставно збережених грошових коштів у вигляді ПДВ, порушеного у касаційній скарзі, а також зважаючи на загальну тривалість розгляду цієї справи, колегія суддів вважає, що направлення її на новий розгляд до місцевого господарського суду не сприятиме виконанню завданню господарського судочинства.

Судові витрати

33. За частиною першою статті 315 ГПК України у резолютивній частині постанови касаційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанцій, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення, а також розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

34. Відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 цього ж Кодексу якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

35. Оскільки у цій справі суд касаційної інстанції ухвалює нове рішення про відмову у позові Сільради про стягнення з Товариства заявленої суми коштів, то витрати останнього зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 14 400 грн, а також зі сплати судового збору за подання касаційної скарги у сумі 19 200 грн слід покласти на Сільраду.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Асиметрика" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 14.02.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 25.06.2025 у справі № 914/2699/24 скасувати й ухвалити нове рішення.

3. Відмовити у задоволенні позову Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Асиметрика" про стягнення безпідставно збережених грошових коштів у розмірі 640 000 грн.

4. Стягнути з Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області (81131, Львівська область, Львівський район, село Солонка, вулиця Центральна, будинок 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Асиметрика" (79005, Львівська область, місто Львів, вулиця Івана Франка, будинок 23, офіс 41, ) 33 600 (тридцять три тисячі шістсот) грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарг.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча І. Кондратова

Судді Н. Губенко

О. Кролевець