ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

31.10.2025м. Дніпро№ 904/6162/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Мілєва І.В., розглянувши заяву:

Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Абекор (04080, м. Київ, вул. Костянтинівська, буд. 75, прим. 601А, ідентифікаційний код 39287145)

до: Фізичної особи-підприємця Бут Лариси Костянтинівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1996234 від 29.07.2025 у розмірі 12 544,00 грн, з яких: 7000,00 грн - заборгованість по кредиту, 5544,00 грн - заборгованість по відсотках

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Абекор про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Бут Лариси Костянтинівни заборгованості за кредитним договором № 1996234 від 29.07.2025 у розмірі 12 544,00 грн, з яких: 7000,00 грн - заборгованість по кредиту, 5544,00 грн - заборгованість по відсотках.

Розглянувши заяву та подані Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Абекор докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу (ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України).

Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України).

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги (ч. 2 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України).

Заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником (ч. 1 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України).

У заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету (п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України).

Заявник в якості боржника зазначив Фізичну особу-підприємця Бут Ларису Костянтинівну.

В прохальній частині заяви про видачу судового наказу заявник просить суд видати судовий наказ про стягнення заборгованості саме з Фізичної особи-підприємця Бут Лариси Костянтинівни.

Заявник у заяві про видачу судового наказу зазначає, що електронний кредитний договір № 1996234 від 29.07.2025 було укладено між заявником та Фізичною особою-підприємцем Бут Ларисою Костянтинівною.

В той же час господарський суд зазначає, що позичальником за кредитним договором № 1996234 від 29.07.2025 є Бут Лариса Костянтинівна як фізична особа. Будь-яких відомостей, посилань, тощо, які б свідчили про те, що у спірних правовідносинах Бут Лариса Костянтинівна виступає саме як фізична особа-підприємець, ані кредитний договір № 1996234 від 29.07.2025, ані додатки до нього не містять.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (ст. 42 Конституції України). Це право закріплено й у ст. 50 Цивільного кодексу України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус "фізична особа підприємець" сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом (ч. 2 ст. 50 Цивільного кодексу України).

Фізична особа, яка в установленому законом порядку набула статус підприємця, не втрачає свого статусу фізичної особи. Натомість згідно з ч. 8 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Наявність статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи - підприємця така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах (висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані, зокрема, в постановах від 14.03.2018 у справі № 2-7615/10 (провадження № 14-17цс18), від 05.06.2018 у справі № 522/7909/16-ц (провадження № 14-150цс18), від 15.05.2019 у справі № 904/10132/17).

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позичальником за кредитним договором № 1996234 від 29.07.2025 є Бут Лариса Костянтинівна як фізична особа.

Подання позовної заяви/заяви про видачу судового наказу за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Заява з вимогами до фізичної особи за суб`єктним складом не підлягає розгляду в господарському суді.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Згідно з ч. 4 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у видачі наказу, якщо наявні обставини, зазначені у ч. 1 ст. 175 цього Кодексу.

Керуючись ст. 147, 148, 150, 152, 175 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Абекор у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Бут Лариси Костянтинівни заборгованості за кредитним договором № 1996234 від 29.07.2025 у розмірі 12 544,00 грн, з яких: 7000,00 грн - заборгованість по кредиту, 5544,00 грн - заборгованість по відсотках.

Ухвала набирає законної сили 31.10.2025.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В. Мілєва