ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2025 Справа № 914/2008/25

місто Львів

За позовом: Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області, м. Львів

до відповідача: Приватного підприємства «Професійна мистецька школа п. Оксани Савич», м. Дрогобич, Львівська область

про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення

Суддя Олена ЩИГЕЛЬСЬКА

Секретар с/з Надія ВАШКЕВИЧ

Представників сторін:

від позивача: не з?явився.

від відповідача: не з?явився.

1. ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

2. Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Львівській області звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного підприємства «Професійна мистецька школа п. Оксани Савич» про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення.

3. Ухвалою від 04.07.2025 прийнято справу до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 13.08.2025. Ухвалою суду від 13.08.2025 відкладено підготовче засідання на 10.09.2025.

4. 04.09.2025 від відповідача поступив відзив на позовну заяву (вх.№23187/25).

5. 10.09.2025 на електронну адресу суду надійшла заява, яка не підписана електронним цифровим підписом представника відповідача, в якій виражено прохання про розгляд справи без участі представника (вх.№23782/25). Враховуючи те, що заява ПП «Професійна мистецька школа п. Оксани Савич» надіслана без електронного цифрового підпису, з урахуванням приписів Законів України "Про електронні довірчі послуги» та «Про електронні документи та електронний документообіг», не є офіційним документом та судом до уваги не прийнята.

6. З підстав викладених в ухвалі суду від 10.09.2025, суд постановив залишити без розгляду поданий відповідачем відзив на позову заяву від 02.09.2025 (вх. № 23187/25 від 04.09.2025); закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті на 08.10.2025.

7. 06.10.2025 від відповідача поступила заява про усунення недоліків, у якій зазначив, що 14.07.2025 отримав лише копію ухвали про відкриття провадження у справі №914/2008/25, однак позовну заяву від позивача отримав лише 20.08.2025, що унеможливило подання відзиву у строки, визначені в ухвалі сулу віл 14.07.2025. Вважає, що строки подання відзиву повинні обчислюватись з моменту отримання позову. Відтак просить суд поновити процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву та прийняти відзив на позовну заяву.

8. Розглянувши подану заяву відповідача суд зазначає таке.

9. Як вже зазначалось судом в ухвалі суд від 10.09.2025, відповідно до ч. 8 ст. 165 ГПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

10. Суд в ухвалі про відкриття провадження від 04.07.2025 встановив відповідачу строк у 15 календарних днів з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

11. Як вбачається з відстеження на сайті АТ «Укрпошта» згідно трек коду 006 ухвалу про відкриття провадження у справі відповідач отримав 14.07.2025. Відтак, строк на подання відзиву по 29.07.2025 включно.

12. Подаючи відзив на позовну заяву з пропуском встановленого ухвалою суду від 04.07.2025 строку на його подання, відповідачем не заявлено у зазначеному документі клопотання про поновлення пропущеного строку та не наведено жодних обґрунтувань причин його пропуску, що стало підставою для залишення зазначеного відзиву від 02.09.2025 (вх.№23187/25 від 04.09.2025) без розгляду.

13. У заяві від 02.10.2025 відповідач обрунтовує причини пропуску строку на подання відзиву на позовну заяву та просить поновити строк на подання такого відзиву, однак самого відзиву до клопотання не долучає.

14. Відповідно до пункту 6 частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

15. У статті 113 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

16. Відповідно до частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

17. Згідно з частиною четвертою цієї статті, одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

18. Отже, пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за заявою учасника, за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли Господарським процесуальним кодексом України встановлено неможливість такого поновлення.

19. З огляду на вищевикладене, пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за заявою учасника, за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, а саме: подання відповідачем відзиву на позовну заяву разом із клопотанням (заявою) про поновлення процесуального строку.

20. Оскільки відзив на позовну заяву від 02.09.2025 (вх.№23187/25 від 04.09.2025) залишено без розгляду, а до заяви про поновлення пропущеного строку, ПП «Професійна мистецька школа п. Оксани Савич» не долучено відзиву на позовну заяву, то у суду відсутні підстави для її задоволення, відтак у її задоволенні слід відмовити.

21. Позивач явки представника в судове засідання 08.10.2025 не забезпечив, 07.10.2025 подав клопотання у якому просив проводити розгляд справи без участі представника; позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

22. Відповідач явки представника в судове засідання 08.10.2025 не забезпечив, про причини неявки суду не повідомив.

23. Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

24. Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, у відповідності до ст.13 ГПК України, учасникам справи створювались необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

25. АРГУМЕНТИ СТОРІН

26. Аргументи позивача.

27. Державна судова адміністрація України є власником нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. Грушевського, 83/2, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №199168147 (міститься в матеріалах справи). Право оперативного управління нежитлової будівлі за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. Грушевського, 83/2 закріплене за Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Львівській області на підставі наказу Державної судової адміністрації України №1065 від 25.10.2019р. і зареєстроване у визначеному законом порядку, що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №203082084 (міститься в матеріалах справи).

28. Як зазначає позивач, 23.12.2021 на адресу територіального управління надійшла доповідна записка керівника апарату Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області щодо виявлення в частині нежитлового приміщення за адресою: м. Дрогобич, вул. Грушевського, 83/2 самовільного замурування вікон та вхідних дверей першого поверху. При візуальному огляді встановлено, що в даному приміщенні розташований танцювальний гурток та на фасаді розміщена табличка «Професійна мистецька школа «САВИЧ».

29. Позивач звернувся до Дрогобицького РВП з листом щодо надання інформації про результати перевірки звернення № 1045 від 02.02.2022, на який надано відповідь, що в будівлі по вул. Грушевського, 83/2 у м. Дрогобич перебуває ПП «Професійна мистецька школа п. Оксани Савич» відповідно до договору оренди від 29.07.1999.

30. Вимогу Територіального управління щодо звільнення самовільно зайнятого приміщення Відповідачем не виконано, а тому, на переконання Позивача, такі дії свідчать про здійснення Відповідачем перешкод у здійсненні права користування Позивача своїм майном.

31. Відтак, позивач просить усунути перешкоди у користуванні майном, що належить Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України у Львівській області на праві оперативного управління, шляхом виселення ПП «Професійна мистецька школа п.Оксани Савич» із нежитлової будівлі за адресою м.Дрогобич, вул.Грушевського, 83/2.

32. Аргументи відповідача.

33. Відповідач подав відзив на позовну заяву з порушенням строків визначених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, а відтак залишений судом без розгляду. Доказів, які б підтверджували законне перебування у займаних відповідачем приміщеннях суду не подано, позовних вимог не спростовано.

34. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

35. Між Виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради та Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Львівській області 26.09.2006 був укладений договір оренди нежитлової будівлі № 2553 за адресою: м. Дрогобич, вул. Грушевського, 83/2, загальною площею 1996,1 кв.м, яка належала територіальній громаді м. Дрогобича в особі Дрогобицької міської ради на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 15.09.2005 виконкомом Дрогобицької міської ради, зареєстрованому в Дрогобицькому ДК МБТІ та ЕО 15.09.2005 за № 12079433. Зазначений договір укладено із строком дії до 01.04.2055.

36. Рішенням Дрогобицької міської ради № 808 від 30.08.2017 «Про передачу нежитлової будівлі з комунальної власності територіальної громади м. Дрогобича у державну власність» безоплатно передано до державної власності у сферу управління Державної судової адміністрації України майно права комунальної власності територіальної громади м. Дрогобича - нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою м. Дрогобич, вул. Грушевського, 83/2, площею 1996,1 кв.м, яка розташована на земельній ділянці площею 1193 га з кадастровим номером :01:017:0145.

37. Крім цього, на підставі зазначеного, розірвано договір оренди нежитлової будівлі від 26.09.2006 № 2553 за адресою: м. Дрогобич, вул. Грушевського, 83/2, загальною площею 1996,1 кв.м, укладений між Виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради та Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України.

38. Процедура передачі зазначеного вище приміщення відбулась відповідно до Порядку подання та розгляду пропозицій щодо передачі об`єктів у державну власність та утворення і роботи комісії з питань передачі об`єктів у державну власність, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 1482.

39. Актом приймання-передачі від 21.10.2019 нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: м. Дрогобич, вул. Грушевського, 83/2 площею 1996,1 кв.м, передано з комунальної власності територіальної громади міста Дрогобич Львівської області у державну власність до сфери управління Державної судової адміністрації України для розміщення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.

40. Державна судова адміністрація України є власником нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. Грушевського, 83/2, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №199168147 (міститься в матеріалах справи).

41. Відповідно до наказу Державної судової адміністрації України № 1065 від 25.10.2019, за Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Львівській області закріплено на праві оперативного управління вищезазначену нежитлову будівлю, відповідне право зареєстроване у визначеному законом порядку, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №203082084 (міститься в матеріалах справи).

42. 23.12.2021 на адресу територіального управління надійшла доповідна записка керівника апарату Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області щодо виявлення в частині нежитлового приміщення за адресою: м. Дрогобич, вул. Грушевського, 83/2 самовільного замурування вікон та вхідних дверей першого поверху.

43. За твердженнями позивача, при візуальному огляді встановлено, що в даному приміщенні розташований танцювальний гурток та на фасаді розміщена табличка «Професійна мистецька школа «САВИЧ».

44. 27.01.2022 територіальне управління звернулось до Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, що підпадає під ознаки складу злочину, передбаченого ст.341 КК України «Захоплення будівель чи споруд, що забезпечують діяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, з метою незаконного користування ними або перешкоджання нормальній роботі підприємств, установ, організацій».

45. Таке звернення зареєстроване за № 1045 від 02.02.2022 для розгляду відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

46. У відповідь на зазначене звернення, 16.02.2022 до територіального управління надійшов лист начальника Дрогобицького РВП про припинення розгляду звернення у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю у зв`язку з цим внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

47. 21.04.2022 територіальним управлінням надіслано лист до Дрогобицького РВП щодо не надання інформації про результати перевірки звернення № 1045 від 02.02.2022 по встановленню невідомих осіб та про надання такої інформації. Однак, відповіді на зазначений лист надано не було.

48. 26.03.2025 територіальне управління повторно звернулось до Дрогобицького РВП з листом щодо надання інформації про результати перевірки звернення № 1045 від 02.02.2022.

49. 01.04.2025 Дрогобицьким РВП ГУНП у Львівській області повідомлено, що в будівлі по вул. Грушевського, 83/2 у м. Дрогобич перебуває ПП «Професійна мистецька школа п. Оксани Савич» відповідно до договору оренди від 29.07.1999.

50. 07.04.2025 територіальним управлінням до ПП «Професійна мистецька школа п. Оксани Савич» надіслано вимогу щодо звільнення самовільно зайнятого приміщення.

51. Зазначену вимогу надіслано на адресу самовільно зайнятого майна, а також на адресу, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 82108, м. Дрогобич, вул. Кониського, 2.

52. Як вбачається із розширеного трекінгу поштового відправлення на юридичну адресу Відповідача за № 049, 09.04.2025 дане відправлення прибуло у точку видачі і 24.04.2025 таке поштове відправлення повернуто відправнику за зворотною адресою у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.

53. Крім цього, відповідно до трекінгу поштового відправлення на адресу знаходження ПП «Професійна мистецька школа п. Оксани Савич» за № 057, 09.04.2025 таке відправлення прибуло до відділення Укрпошта № 82107 і 23.04.2025 поштове відправлення повернуто відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання.

54. Неотримання Відповідачем поштової кореспонденції, яку Позивач направляв йому, залежало від волевиявлення самого адресата, тобто мало суб`єктивний характер та є наслідком неотримання одержувачем поштового відправлення під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

55. Разом з тим, 12.05.2025 Позивач надіслав до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області лист щодо необхідності вручення під розписку ПП «Професійна мистецька школа п. Оксани Савич» вищезазначену вимогу від 07.04.2025. Така вимога відповідачу вручена 16.05.2025.

56. Однак, станом на день подання позовної заяви, ПП «Професійна мистецька школа п. Оксани Савич» не надала відповіді на вимогу та не звільнила приміщення по вул. Грушевського, 83/2 у м. Дрогобичі.

57. ОЦІНКА СУДУ.

58. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

59. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

60. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

61. Зазначене положення передбачає регулювання захисту права власності не в будь-якому випадку, а саме в разі його порушення шляхом вчинення перешкод у здійсненні власником його правомочностей з користування та (або) розпорядження майном. Цей спосіб захисту спрямований на усунення порушення прав власника, які не пов`язані з позбавленням володіння майном.

62. Верховний Суд у постанові від 06.09.2019 по справі № 910/7364/18 зазначив, що саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України), які він може реалізовувати на власний розсуд. Тобто, лише власник має право на визначення юридичної долі свого майна, у тому числі й шляхом надання майна іншим особам, а також повернення (вилучення) цього майна від відповідних суб`єктів. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14.06.2022 у справі №926/326/21.

63. Способи захисту права власності врегульовано главою 29 ЦК України, яка передбачає наступні способи захисту: право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння (ст. 387 ЦК України), на витребування майна від добросовісного набувача (ст. 388 ЦК України), витребування грошей та цінних паперів (ст. 389 ЦК України), захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння (ст. 391 ЦК України), визнання права власності (ст. 392 ЦК України) тощо.

64. Позивачем за негаторним позовом може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачу в здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Предмет негаторного позову становитиме вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом (шляхом звільнення виробничих приміщень власника від неправомірного перебування у них майна третіх осіб, виселення з неправомірно займаних нежитлових приміщень власника, знесення неправомірно збудованих споруд, накладення заборони на вчинення неправомірних дій щодо майна власника тощо). Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачу перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей.

65. Передбачений ст. 391 ЦК України спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном - підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.

66. Отже, для задоволення вимог власника необхідно встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей; право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Другою умовою застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник здійснює захист порушеного права власності зобов`язально-правовими засобами.

67. Саме таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 21.08.2018 у справі № 910/19865/17.

68. Згідно ст.12 Закону України "Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб", право оперативного управління є речовим правом суб`єкта господарювання, що володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим суб`єктом управління об`єктами державної власності, уповноваженим органом місцевого самоврядування) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених законом та власником майна (уповноваженим суб`єктом управління об`єктами державної власності, уповноваженим органом місцевого самоврядування).

69. Згідно ч.3 ст. 12 зазначеного Закону, право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності.

70. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

71. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

72. Захист права власності - це сукупність передбачених законом цивільно-правових засобів, які, по-перше, гарантують нормальне господарське використання майна (тобто вони забезпечують захист відносин власності в їх непорушеному стані), по-друге, - застосовуються для поновлення порушених правовідносин власності, для усунення перешкод, що заважають їх нормальному функціонуванню, для відшкодування збитків, які заподіяні власнику.

73. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

74. За усталеними висновками Верховного Суду умовами для задоволення негаторного позову є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові мають чітко та конкретно визначитися дії, які повинен здійснити відповідач щодо усунення порушень права власника (володільця). Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 15.10.2024 у справі № 910/14543/23, від 11.12.2024 у справі № 914/1238/22, від 17.04.2024 у справі № 16/2381/22.

75. Право власності як абсолютне право, має захищатися лише у разі доведення самого факту порушення. Тому встановлення саме зазначених обставин належить до предмета доказування у справах за такими позовами (такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 909/392/19).

76. Разом з цим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19) та постанові Верховного Суду від 03.06.2021 у справі № 916/1666/18 викладено правовий висновок стосовно того, що однією з умов застосування як віндикаційного, так і негаторного позову є відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, оскільки у такому разі здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов`язально-правових способів.

77. Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Львівській ласті (Позивач) з 28.02.2020 та на даний час володіє майном на праві оперативного правління, що знаходиться за адресою м. Дрогобич, вул. Грушевського, 83/2, яке є предметом даного спору.

78. Враховуючи наведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Львівській області, яке має право оперативного управління на майно, має правові підстави звертатися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні цим майном.

79. Оскільки оперативне управління передбачає право володіння, користування та розпорядження майном у межах, встановлених законодавством і власником, Територіальним управління Державної судової адміністрації України в Львівській області, як титульний володілець, має можливість захищати свої права у судовому порядку.

80. Факт перебування ПП «Професійна мистецька школа п. Оксани Савич» у будівлі по вул. Грушевського, 83/2 у м. Дрогобич підтверджується листом Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області від 01.04.2025, за результатами звернення позивача від 26.03.2025.

81. Крім того, Дрогобицьким РВП ГУНП у Львівській області повідомлено, що ПП «Професійна мистецька школа п. Оксани Савич» перебуває у спірному приміщенні на підставі договору оренди від 29.07.1999.

82. Однак, як вбачається з умов означеного договору оренди, термін його дії з 1999 по 2007 рік, орендодавцем за даним договором був ВАТ "Дрогобицький долотний завод".

83. Судом встановлено, що між сторонами по справі відсутні договірні відносини щодо права користування спірним об`єктом нерухомості. Відповідно, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Львівській області має право звернутися до суду з негаторним позовом, оскільки наявні перешкоди у реалізації його прав на майно.

84. Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту відповідає законодавству та спрямований на відновлення порушених прав.

85. Щодо встановлення обставин вчинення відповідачем перешкод позивачу в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном суд зазначає, що вказані обставини підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем.

86. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

87. Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

88. Принцип диспозитивності, закріплений у статті 14 ГПК України, передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

89. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

90. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

91. В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

92. Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

93. Частиною 1 ст. 73 ГПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

94. Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

95. Відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами, підлягають до задоволення судом.

96. СУДОВІ ВИТРАТИ

97. Сплачений судовий збір, згідно ст.129 ГПК України, покладається на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 130, 233-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Усунути перешкоди у користуванні майном, що належить Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України у Львівській області (79005, м.Львів. вулиця Драгоманова, буд.25, ідентифікаційний код 26306742) на праві оперативного управління, шляхом виселення Приватного підприємства «Професійна мистецька школа п.Оксани Савич» (82100, Львівська область, м.Дрогобич, вул..Кониського, буд.2, ідентифікаційний код 30444751) із нежитлової будівлі за адресою м.Дрогобич, вул.Грушевського, 83/2.

3. Стягнути з Приватного підприємства «Професійна мистецька школа п.Оксани Савич» (82100, Львівська область, м.Дрогобич, вул..Кониського, буд.2, ідентифікаційний код 30444751) на користь Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України у Львівській області (79005, м.Львів. вулиця Драгоманова, буд.25, ідентифікаційний код 26306742) 3028,00 грн судового збору.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили в порядку ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 24.10.2025.

Суддя Щигельська О.І.