ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

29 жовтня 2025 року м. ХарківСправа № 922/3771/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву ОСОБА_1 №27102025 від 27.10.2025 про забезпечення позову у справі

за позовом ОСОБА_1 , м. Златопіль Харківської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю комерційно- виробнича фірма "Рома", с. Петрівка Харківської області , ОСОБА_2 , , м. Златопіль Харківської області
про визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Господарського суд Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю комерційно-виробнича фірма "Рома" (надалі - перший відповідач) та ОСОБА_2 (надалі - другий відповідач), в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 27.10.2025, просить визнати протиправним та скасувати наказ винесений директором ТОВ КВФ "Рома" ОСОБА_2 від 26.09.2025 року №94-к "Про призначення тимчасово виконуючого обов`язки директора ТОВ КВФ "Рома" ОСОБА_2 з 08.10.2025 року у зв`язку із закінченням строку дії трудового контракту 07.10.2025 року до підписання нового контракту з директором ТОВ КВФ "Рома".

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 , який є засновником (учасником) ТОВ "КВФ "Рома", посилається на те, що 07.10.2025 закінчувався строк дії трудового контракту з директором даного товариства - ОСОБА_2 , який є іншим засновником (учасником) цього товариства. Однак 26.09.2025 ОСОБА_2 виніс наказ "Про призначення тимчасово виконуючого обов`язки директора ТОВ КВФ "Рома" ОСОБА_2 з 08.10.2025 року у зв`язку із закінченням строку дії трудового контракту 07.10.2025 року до підписання нового контракту з директором ТОВ КВФ "РОМА". Позивач вважає дії другого відповідача щодо винесення вищевказаного наказу та сам цей наказ такими, що суперечать вимогам ЦК України, Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та Статуту товариства, оскільки питання щодо обрання та відкликання директора Товариства вирішується виключно рішенням загальних зборів, а тому директор Товариства ОСОБА_2 не має самостійних повноважень щодо вирішення питань про призначення виконуючим обов`язки директора по закінченню строку дії трудового контракту.

27 жовтня 2025 року від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить суд на підставі статтей 136-139 ГПК України зупинити дію наказу від 26.09.2025 року № 94-к "Про призначення тимчасово виконуючого обов`язки директора ТОВ КВФ "Рома" ОСОБА_2 з 08.10.2025 року у зв`язку із закінченням строку дії трудового контракту 07.10.2025 року до підписання нового контракту з директором ТОВ КВФ "Рома".

На підтвердження даної заяви позивач зазначає, що ОСОБА_2 , здійснюючи керівництво Товариством на підставі прийнятого ним в порушення вимог п. 6) ч.9.2, 9.8 розділу 9 Статуту, ч.12,13,14 ст. 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" наказу № 94-к 26.09.2025 року та використовуючи повноваження, такі як представництво без довіреності Товариства в державних та інших органах, підприємствах, організаціях, установах, розпорядження майном і коштами Товариства, укладання контрактів і договорів, видача довіреностей, відкриття розрахункових (поточних) валютних та інших банківських рахунків Товариства, без затвердження Загальних зборів учасників укладання договорів (правочинів), приймання на роботу та звільнення з роботи працівників Товариства, визначення функціональних обов`язків працівників, у межах своїх повноважень видача наказів і розпоряджень, які обов`язкові для виконання всіма робітниками Товариства, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, затвердження правил, процедур та інших внутрішніх документів Товариства, може призвести до негативних наслідків для Товариства таких як майнові, фінансові збитки та звільнення фахівців та робочих з підприємства.

Згідно з частиною 1 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Зокрема, згідно з частиною 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2)забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9)арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд зазначає, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.09.2018 у справі №910/7141/13.

Втім, позивач не обґрунтував яким чином зупинення дії оспорюваного наказу від 26.09.2025 року №94-к може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у даній справі у випадку задоволення позову.

Суд зазначає, що позивач у позові просить визнати протиправним та скасувати наказ від 26.09.2025 року № 94-к "Про призначення тимчасово виконуючого обов`язки директора ТОВ КВФ "Рома" ОСОБА_2 з 08.10.2025 року у зв`язку із закінченням строку дії трудового контракту 07.10.2025 року до підписання нового контракту з директором ТОВ КВФ "Рома".

Отже у випадку задоволення позову, вищевказаний наказ буде скасований в судовому порядку. Задоволення даної немайнової позовної вимоги не вимагатиме примусового виконання рішення суду.

Також суд вважає за необхідне зауважити, що забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (аналогічний висновок міститься у п. 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20).

Однак у своїй заяві позивач не обґрунтовує в чому саме полягають недобросовісні дії з боку другого відповідача, за наявності яких можливо було б дійти висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову. Відповідні докази вчинення таких дій або наміру щодо їх вчинення суду не надані. Фактично позивач обмежився самим лише припущенням, що виконання другим відповідачем обов`язків директора може призвести до негативних наслідків для Товариства таких як майнові, фінансові збитки та звільнення фахівців та робочих з підприємства.

В той же час, матеріали позовної заяви свідчать, що другий відповідач є учасником ТОВ КВФ "Рома" та, починаючи з липня 2017 року, він був директором даного товариства. Жодних доказів того, що другий відповідач у період виконання своїх трудових обов`язків директора вчиняв або мав намір вчинити дії, що призводили або могли б призвести до вказаних позивачем негативних наслідків, суду не надано.

Окрім того, слід наголосити, що згідно з частиною 11 статті 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У даному ж випадку зупинення дії оспорюваного наказу до моменту вирішення судом даного спору по суті фактично є тотожним задоволенню вимоги позивача про скасування даного наказу, оскільки в обох цих випадках наказ від 26.09.2025 року № 94-к не підлягатиме виконанню.

Враховуючи викладене, у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 №27102025 від 27.10.2025 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочену (вступну та резолютивну частини) ухвалу або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали.

Ухвалу підписано 29.10.2025.

Суддя М.В. Калантай