ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.10.2025 Справа №905/630/25

Суддя Господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., при секретарі судового засідання Скаковській Л.С., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг, м. Київ

до відповідача: Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго, м.Дружківка, Донецька область

про стягнення 381 977 412,30грн.

за участю представників учасників справи:

від позивача: участь не приймав;

від відповідача: участь не приймав;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг. м.Київ звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго, м.Дружківка, Донецька область про стягнення суми основного боргу у розмірі 394661942,83грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №4243-ПСО(ТКЕ)-6 постачання природного газу від 28.10.2022 в частині своєчасного розрахунку за період грудень 2022 - березень 2023.

Ухвалою суду від 23.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі №905/630/25; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

24.06.2025 через систему Електронний суд від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву №б/н від 24.06.2025, в якому просить суд відмовити у задоволені позовних вимог. Позиція мотивована тим, що за спірним договором проводиться щоденне списання коштів зі спецрахунку ОКП ДТКЕ на користь позивача згідно постанови КМУ від 19.07.2022 № 812 Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії та бюджетним установам, внаслідок чого станом на 19.06.2025 заборгованість ОКП ДТЕК складає 386812803,92грн. У відзиві відповідач також просить суд відмовити у позовних вимогах посилаючись на збиткову господарську діяльність, неможливість стягнення кредиторської заборгованості, відсутності компенсації з різниці в тарифах з державного бюджету, а також руйнування майна підприємства внаслідок збройної агресії.

30.06.2025 через систему Електронний суд від представника позивача надійшла відповідь на відзив №б/н від 30.06.2025, в якій відзначає, що відповідач не навів у відзиві на позовну заяву обґрунтованих підстав, які б спростували аргументи, викладені у позовній заяві, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

08.07.2025 через систему Електронний суд від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив №б/н від 08.07.2025, у яких повідомив, що з урахуванням списання за 07.07.2025 сума заборгованості перед позивачем станом на 08.07.2025 зменшилась та становить 383387549,14грн.

16.07.2025 через систему Електронний суд від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, яка обґрунтована частковою сплатою суми основного боргу за поставлений природний газ, розмір основної заборгованості станом на 14.07.2025 зменшився до 381977412,30грн.

18.08.2025 через систему Електронний суд від відповідача надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких станом на 18.08.2025 (з урахуванням списання за 18.08.2025) заборгованості зменшилась та становить 376860706,47грн.

Ухвалою суду від 19.08.2025 прийнято до розгляду заяву позивача б/н від 16.07.2025 про зменшення розміру позовних вимог, прийняті до розгляду остаточні вимоги позивача про стягнення суми основного боргу у розмірі 381977412,30грн; закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 07.10.2025.

Ухвалою суду від 29.09.2025 задоволено заяву представника позивача №б/н від 16.09.2025 про проведення судового засідання 07.10.2025 в режимі відеоконференції за участі представника позивача Верхацького І.В.

06.10.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшла заява б/н від 06.10.2025 в якій він просить розгляд справи 07.10.2025 здійснювати без участі представника відповідача.

06.10.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких просить їх долучити до матеріалів справи №905/630/25 та враховувати при прийнятті рішення. За змістом пояснень, залишок заборгованості перед позивачем станом на 07.10.2025 ( з урахуванням списання за 06.10.2025) за договором постачання газу №4243-ПСЩ(ТКЕ)-6 від 28.10.2022 становить 370167855,94грн, в підтвердження списання коштів наданні виписки з 19.08.25 по 06.10.2025 включно.

07.10.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшли письмові пояснення б/н від 06.10.2025 щодо часткового погашення заборгованості, в яких повідомлено, що станом на 06.10.2025 сума основного боргу складає 370343874,07грн.

Також, 07.10.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшли письмові пояснення щодо часткового погашення заборгованості б/н від 07.10.2025, в яких повідомлено, що станом на 06.10.2025 сума основного боргу становить 370167855,94грн, в попередніх поясненнях позивача не було враховано оплату на суму 176018,13грн про яку 07.10.2025 надійшла інформація від банківської установи. До письмових пояснень доданий розрахунок заборгованості з урахуванням оплат.

Крім того, 07.10.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про проведення розгляду справи №905/630/25 за відсутністю представника позивача за наявними матеріалами справи.

У судовому засіданні 07.10.2025 представники сторін участь не приймали, про місце, дату та час підготовчого судового засідання були повідомлені шляхом направлення ухвали від 19.08.2025 до їх електронних кабінетів у порядку ч.11 ст.242 ГПК України.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, зважаючи на наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, відсутність обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи по суті у судовому засіданні 07.10.2025.

Стаття 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд ВСТАНОВИВ:

28.10.2022 між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (постачальник) та відповідачем, Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» (споживач) укладено договір № 4243-ПСО(ТКЕ)-6 постачання природного газу (договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві, який є виробником теплової енергії в розумінні пп.1) пункту 4 Положення, природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем для власних потреб або в якості сировини і не може бути використаний для перепродажу (п. 1.2. договору).

За цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений на митну територію України (п. 1.3 договору).

Відповідно до пункту 2.1. договору постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з вересня 2022 року по березень 2023 року (включно), в кількості 129118,965 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (далі розрахункові періоди).

У відповідності до пункту 3.1. договору постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Відповідно до пункту 3.5. договору, приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Ціна природного газу встановлюється у порядку, визначеному у пункті 4 договору.

На підставі пункту 5.1. договору споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку:

- 70 відсотків вартості фактично переданого відповідно до акта/актів приймання- передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;

- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акта/актів приймання передачі природний газ - до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70 відсотків грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

У разі відсутності акту/актів приймання-передачі, фактична вартість переданого споживачу природного газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.3 пункту 3.5 цього договору.

У пункті 5.4. договору сторони дійшли згоди, що оплата за природний газ здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в розділі 14 цього договору. Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розраховуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього договору. Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за попередні розрахункові періоди за цим договором.

Згідно з підпунктом 4 пункту 6.2. договору споживач зобов`язаний, зокрема, прийняти газ на умовах цього договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

Відповідно до підпункту 4 пункту 6.3. договору постачальник має право отримати оплату за переданий за цим договором природний газ в розмірі та в строки, визначені цим договором.

За умовами пункту 13.1. договору даний договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підписів печаткою (за наявності), а в частині зобов`язань постачальника щодо передачі природного газу відповідно до п. 2.1 договору після настання відкладальних обставин згідно зі ст. 212 Цивільного кодексу України, а саме: укладання споживачем договорів/додаткових угод (додаткових договорів) про договірне списання з поточних банківських рахунків, на які надходять кошти у вигляді плати за теплову енергію та відповідні комунальні послуги, послуги (товари), для надання (передачі) яких використовується поставлений природний газ, строком дії до повного виконання зобов`язань споживача за всіма договорами, укладеними з постачальником, або повного погашення заборгованості за такими договорами, та виконання п.5.2. цього договору. Договір діє до 31 березня 2023р. включно, а в частині розрахунків до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору.

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін.

До договору було укладена Додаткова угода №1 від 31.10.2022, яка є його невід`ємною частиною.

На виконання умов договору №4243-ПСО(ТКЕ)-6 постачання природного газу від 38.10.2022 протягом листопада - грудня 2022 року, січня - березня 2023 року позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 550903053,97грн згідно актів приймання передачі природного газу, які підписані сторонами та скріплені їх печатками без зауважень:

- поставка за листопад 2022 року: Акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2022, обсяг переданого газу 8160,68069тис.куб.м, вартістю 61889681,83грн з ПДВ (обсяг І); Акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2022, обсяг переданого газу 223,16729тис.куб.м, вартістю 8589574,02грн з ПДВ (обсяг ІІ); Акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2022, обсяг переданого газу 461,64650тис.куб.м, вартістю 7642044,08грн з ПДВ (обсяг ІІІ);

- поставка за грудень 2022 року: Акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2022, обсяг переданого газу 11246,18316тис.куб.м, вартістю 85289784,52грн з ПДВ (обсяг І); Акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2022, обсяг переданого газу 31275058тис.куб.м, вартістю 12037580,66грн з ПДВ (обсяг ІІ); Акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2022, обсяг переданого газу 682,95525тис.куб.м, вартістю 11305564,18грн з ПДВ (обсяг ІІІ);

- поставка за січень 2023 року: Акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2023, обсяг переданого газу 14685,36767тис.куб.м, вартістю 111372171,89грн з ПДВ (обсяг І); Акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2023, обсяг переданого газу 419,27369тис.куб.м, вартістю 16137590,75грн з ПДВ (обсяг ІІ); Акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2023, обсяг переданого газу 804,94128тис.куб.м, вартістю 13324907,15грн з ПДВ (обсяг ІІІ);

- поставка за лютий 2023 року: Акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2023, обсяг переданого газу 14761,65314тис.куб.м, вартістю 111950712,30грн з ПДВ (обсяг І); Акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2023, обсяг переданого газу 385,52376тис.куб.м, вартістю 14838576,35грн з ПДВ (обсяг ІІ); Акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2023, обсяг переданого газу 810,86974тис.куб.м, вартістю 13423046,22грн з ПДВ (обсяг ІІІ).

- поставка за березень 2023 року: Акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2023, обсяг переданого газу 8701,77610тис.куб.м, вартістю 65993288,38грн з ПДВ (обсяг І); Акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2023, обсяг переданого газу 243,21333тис.куб.м, вартістю 9361133,98грн з ПДВ (обсяг ІІ); Акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2023, обсяг переданого газу 468,01078тис.куб.м, вартістю 7747397,66грн з ПДВ (обсяг ІІІ).

Оплату за переданий газ відповідач здійснив частково на загальну суму 156241111,14грн, в підтвердження чого до позову позивачем надані банківські виписки.

Як вбачається з приєднаного до позову розрахунку суми основного боргу, поставка газу за період листопад 2022 повністю сплачена відповідачем, поставка газу за період грудень 2022 сплачена відповідачем частково у розмірі 78119811,21грн, за період січень березень 2023 оплати не здійснювалися.

Відповідач за отриманий природний газ не розрахувався, у зв`язку з чим позивач звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 394661942,83грн.

В подальшому позивач звернувся до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог, яка мотивована частковою сплатою суми основного боргу за поставлений природний газ, у зв`язку з чим розмір боргу станом на 14.07.2025 зменшився до 381977412,30грн, яку він і просив стягнути суд, зазначена заява прийнята судом до розгляду.

Водночас вже після зменшення позовних вимог, сторони повідомили суд про наступну часткову сплату відповідачем боргу за договором, у зв`язку з чим заборгованість станом на 07.10.2025 складає 370167855,94грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне:

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши договір, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором поставки природного газу.

Згідно з статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 2 статті 714 Цивільного кодексу України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Пунктом 28 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що постачання природного газу господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів.

Згідно п.3 розділу І Правил постачання природного газу, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи.

Таким чином, договір постачання природного газу №4243-ПСО(ТКЕ)-6 від 28.10.2022 є належно підставою для виникнення прав та обов`язків у сторін.

Відповідно до п.3.5 договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Акти приймання-передачі природного газу за спірний період листопад-грудень 2022 року, січень-березень 2023 року на загальну суму 550903053,97грн підписані відповідачем без зауважень.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі пункту 5.1. договору споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку:

- 70 відсотків вартості фактично переданого відповідно до акта/актів приймання- передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;

- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акта/актів приймання передачі природний газ - до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70 відсотків грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

Відповідно до пункту 5.1. договору №4243-ПСО(ТКЕ)-6 від 28.10.2022, строк оплати поставленого природного газу за спірний період є таким, що настав.

Як вбачається з приєднаного позивачем до заяви про зменшення позовних вимог розрахунку заявленої суми основного боргу, внаслідок здійснених відповідачем часткових оплат в загальному розмірі 168925641,67грн, заявлена як остаточна сума основного боргу у розмірі 381977412,30грн виникла за період грудень 2022 березень 2023.

Відповідач у відзиві зазначив, що за умовами договору проводиться щоденне списання коштів з спецрахунку ОКП «ДТКЕ» на користь позивача згідно постанови КМУ від 19.07.2022 №812 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробником теплової енергії та бюджетним установам».

Так під час розгляду справи з рахунку відповідача були здійсненні неодноразові списання грошових коштів в оплату боргу за договором, у підтвердження чого суду надані докази часткової сплати, так відповідно до письмових пояснень відповідача станом дату винесення рішення 07.10.2025 (з урахуванням списання 06.10.2025) заборгованість становить 370167855,94грн, що підтвердив позивач в своїх останніх поясненнях.

Відповідно до ч. 2 ст.14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В порядку ст. 46 ГПК України від позивача після 16.07.2025 не надходила заява про зменшення розміру позовних вимог чи про часткову відмову від позову. Відповідно до приписів ч.1 ст. 191 ГПК України у поданих письмових поясненнях позивач не заявив про зменшення позовних вимог в частині суми основного боргу, відтак не скористався наданим правом в цій частині.

Відтак предмет позову складають вимоги про стягнення суми основного боргу у розмірі 381977412,30грн, заявлені позивачем як остаточні у заяві від 16.07.2025 про зменшення розміру позовних вимог.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі. Такої ж самої правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 13.06.2018 у справі № 905/1584/15.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Предметом позову у цій справі є вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 381977412,30грн (з урахуванням зменшення позовних вимог).

Дослідивши наявні в матеріалах справи банківські виписки, судом встановлено, що відповідачем здійснена часткова оплата остаточно заявленої суми основного боргу платежами за період з 15.07.2025 по 06.10.2025 включно у загальному розмірі 11809556,36грн.

Таким чином, станом на момент винесення рішення у справі заборгованість відповідача перед позивачем становить 370167855,94грн.

Враховуючи, що відповідач сплатив суму боргу у розмірі 11809556,36грн платежами з 15.07.2025 по 06.10.2025, тобто вже після звернення позивача до суду шляхом направлення 19.06.2025 позовної заяви до суду, провадження у справі в частині стягнення основного боргу в цій частині вимог на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

У відзиві відповідач просить відмовити у позовних вимогах посилаючись на збиткову господарську діяльність, неможливість стягнення кредиторської заборгованості, відсутності компенсації з різниці в тарифах з державного бюджету, а також руйнування майна внаслідок збройної агресії.

В підтвердження викладених обставин відповідачем долучено до матеріалів відзиву копії наступних документів: наказу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України №611 від 08.07.2024 «Про затвердження Переліку підприємств, що обслуговують системи життєзабезпечення, які є операторами об`єктів критичної інфраструктури сектору системи життєзабезпечення, згідно з Секторальним переліком об`єктів», з переліком; звітів про фінансові результати (звіт за сукупний дохід) за 2023 рік та за 2024 рік; балансів (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2023 та на 31.12.2024; довідки від 30.01.2025 та від 09.04.2025 щодо орієнтовної вартості збитків внаслідок знищення та пошкодження майна у зв`язку із збройною агресією російської федерації; інформації щодо невідшкодованої заборгованості з різниці в тарифах, якав узгоджена Територіальною комісією з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах станом на 30.01.2025 та станом на 01.04.2025; акти комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації; актів візуального обстеження котельні від 16.05.2023, від 28.03.2023, від 23.03.2023, від 06.05.2022, від 06.03.2022, від 18.04.2022, від 18.10.2024; довідки щодо дебіторської заборгованості станом на 01.01.2025; довідки щодо кредиторської заборгованості станом на 01.01.2025.

У відповіді на відзив позивач заперечив проти доводів відповідача в цій частині, зазначивши, що відповідач не навів обґрунтованих підстав, які б спростовували викладені у позовній заяві, факт участі відповідача у процедурі врегулювання заборгованості згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» №1730-VIII, без вчинення юридично значимих дій (проведення розрахунків та реструктуризації) не можуть свідчити про відсутність заборгованості; фактична реалізація заходу процедури врегулювання заборгованості у 2022-2024 роках не відбулась та Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 №2710-IX не передбачає субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію різниці в тарифах на теплову енергію, послуги постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Суд зауважує, що зазначені відповідачем у відзиві обставини ніяким чином не спростовують факту споживання спірного обсягу природного газу та виниклої суми боргу, зводяться фактично до неможливості сплати його вартості, у зв`язку з складною фінансовою ситуацією через ряд факторів зумовлених повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, обмеженнями в умовах воєнного стану та відсутності компенсації з різниці в тарифах.

Відповідно до ч.1 ст.96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Статтею 617 ЦК України прямо передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З системного аналізу наведених норм матеріального права вбачається, що сама по собі відсутність коштів на погашення заборгованості не є підставою для невиконання взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо стягнення вартості спожитого відповідачем природного газу в розмірі 370167855,94грн є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами статті 202 ГК України та статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Згідно із ст.2 ст.73 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

З огляду на вимоги ч.ч.1, 3 ст.74 ст.73 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів сплати боргу в розмірі 370167855,94грн, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині, отже останні підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

За положеннями ст.129 ГПК України, судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Разом з цим, приймаючи до уваги, що відповідач сплатив частину суми боргу вже після направлення позову до суду, судові витрати в цій частині вимог відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача

Керуючись статтями 129, п.2 ч.1 ст.231, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Закрити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 11809556,36грн. у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Стягнути з Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (84207, Донецька область, Краматорський район, містоДружківка, вул.Крсмонавтів, будинок 39; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, місто Київ., вул. Шолуденка, буд.1; ) суму боргу у розмірі 370167855,94грн та судовий збір у розмірі 847840,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 ГПК України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23.10.2025.

Суддя Ю.В. Макарова