ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2690/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,

секретар судового засідання Борисова Н.В.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Фізичної особи-підприємця Матякіної Олесі Олександрівні до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕРВУД-ТРАНС" про стягнення 12581257,00 грн заборгованості,

зазначає наступне:

Використовуючи систему "Електронний суд" Фізична особа-підприємець Матякіна Олеся Олександрівна (надалі - ФОП Матякіна О.О., Позивач) звернулась до Господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕРВУД-ТРАНС" (надалі - ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС", Відповідач) 12581257,00 грн вартості оплаченого, проте не отриманого за укладеним 29.08.2023 договором поставки № 27/2023 товару.

Окремо ФОП Матякіною О.О. заявлено клопотання про витребування договору поставки товару № 27/2023 від 29.08.2023 у зв`язку із виїздом за кордом та не отриманням його від ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС".

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Одеської області від 08.07.2025 позовній заяві ФОП Матякіної О.О. присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 916/2690/25 та визначено суддю Гута С.Ф. для її подальшого розгляду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.07.2025 позовну заяву ФОП Матякіної О.О. залишено без руху та запропоновано усунути встановлені судом недоліки позовної заяви.

21 липня 2025 року ФОП Матякіною О.О. представлено відповідні докази на виконання приписів ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.07.2025 прийнято позовну заяву ФОП Матякіної О.О. до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2690/25, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21 серпня 2025 року.

Іншою ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.07.2025 витребувано у ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" копію договору поставки товару № 27/2023 від 29.08.2023 разом із рахунком № 48 від 29.08.2023.

Надіслані ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" на зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу копії ухвали про відкриття провадження у справі та про витребування доказів повернулись неврученими із відмітками поштової установи про відсутність адресата за вказаною адресою.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.08.2025 відкладено підготовче засідання на 09 вересня 2025 року.

Надіслана ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" на зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу копія ухвали від 21.08.2025 повернулась неврученою із відміткою поштової установи про відсутність адресата за вказаною адресою.

Відповідно до наявної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадський формувань інформації одним із видів зв`язку з ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" визначено електронну пошту - .

Однак автоматизованою системою діловодства Господарського суду Одеської області сформовано довідку про неможливість надсилання на вказану електронну адресу ухвал суду (документ повернуто з повідомленням про помилку).

З метою додаткового сповіщення ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" про судове провадження господарським судом розміщено оголошення на офіційному сайті Судової влади України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.09.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 18 вересня 2025 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.09.2025 відкладено розгляд справи на 14 жовтня 2025 року.

З метою додаткового сповіщення ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" про судове провадження господарським судом розміщено оголошення на офіційному сайті Судової влади України.

Надіслані ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" на зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу копії ухвал від 09.09.2025 та 18.09.2025 повернулись неврученими із відмітками поштової установи про відсутність адресата за вказаною адресою.

У призначене на 14.10.2025 судове засідання представники сторін не з`явились. Від представника ФОП Матякікої О.О. надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

Положеннями частини 4 статті 120 ГПК України передбачено, що ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнецов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України"), з якої випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах (частини 1 та 4 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").

Поряд із наведеним, частиною 2 статті 27 ГПК України встановлено, що для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Виходячи зі змісту статей 120,242 ГПК, пунктів 11,17,99,116,117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі № 908/1724/19, від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19 та від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі № 910/16249/19, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 07.09.2022 у справі № 910/10569/21).

Окрім того, у відповідності до приписів пункту 76 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 із змінами, для отримання поштових відправлень користувачі послуг поштового зв`язку повинні забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил.

Ухвали Господарського суду Одеської області надсилались на адресу ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте отримання їх Відповідачем залежить від суб`єктивної поведінки останнього, відтак надіслана кореспонденція суду вважається врученою належним чином, а Відповідач - обізнаним про призначенні судові засідання.

Окрім того, як зазначалось, судом розміщено відповідні оголошення на офіційному сайті Судової влади України з метою додаткового повідомлення ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" про судове провадження.

Додатково, у даному випадку суд враховує, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

В процесі розгляду справи представник ФОП Матякіної О.О. підтримував заявлені позовні вимоги та наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

В ході розгляду даної справи Господарським судом Одеської області, у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 13 ГПК України, створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Письмового відзиву від ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" до Господарського суду Одеської області як і інших клопотань або заяв не надходило у зв`язку з чим, у відповідності до частини 4 статті 13 та частини 9 статті 165 ГПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

14 жовтня 2025 року у судовому засіданні судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Приписами статті 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, суд встановив:

Із представленої платіжної інструкції АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 29.08.2023 № 61 вбачається факт перерахування ФОП Матякіною О.О. (РНОКПП НОМЕР_1 ) ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" (Код ) 700000,00 грн із призначенням платежу - "оплата за текстиль, згідно Рах. №48 від 29.08.2023…".

Із представленої платіжної інструкції АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 31.08.2023 № 66 вбачається факт перерахування ФОП Матякіною О.О. (РНОКПП НОМЕР_1 ) ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" (Код ) 800000,00 грн із призначенням платежу - "оплата за текстильні вироби згідно договору № 27/2023 від 29.08.2023…".

Із представленої платіжної інструкції АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 04.09.2023 № 869 вбачається факт перерахування ФОП Матякіною О.О. (РНОКПП НОМЕР_1 ) ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" (Код ЄДРПОУ 43976,00 грн із призначенням платежу - "оплата за текстильні вироби згідно договору № 27/2023 від 29.08.2023…".

Із представленої платіжної інструкції АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 05.09.2023 № 872 вбачається факт перерахування ФОП Матякіною О.О. (РНОКПП НОМЕР_1 ) ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" (Код ЄДРПОУ 43976,00 грн із призначенням платежу - "оплата за текстильні вироби згідно договору № 27/2023 від 29.08.2023…".

Із представленої платіжної інструкції АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 08.09.2023 № 875 вбачається факт перерахування ФОП Матякіною О.О. (РНОКПП НОМЕР_1 ) ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" (Код ЄДРПОУ 43976,00 грн із призначенням платежу - "оплата за текстильні вироби згідно договору № 27/2023 від 29.08.2023…".

Із представленої платіжної інструкції АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 13.09.2023 № 883 вбачається факт перерахування ФОП Матякіною О.О. (РНОКПП НОМЕР_1 ) ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" (Код ЄДРПОУ 43976,00 грн із призначенням платежу - "оплата за текстильні вироби згідно договору № 27/2023 від 29.08.2023…".

Із представленої платіжної інструкції АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 15.09.2023 № 886 вбачається факт перерахування ФОП Матякіною О.О. (РНОКПП НОМЕР_1 ) ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" (Код ) 900000,00 грн із призначенням платежу - "оплата за текстильні вироби згідно договору № 27/2023 від 29.08.2023…".

Із представленої платіжної інструкції АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 18.09.2023 № 890 вбачається факт перерахування ФОП Матякіною О.О. (РНОКПП НОМЕР_1 ) ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" (Код ЄДРПОУ 43976,00 грн із призначенням платежу - "оплата за текстильні вироби згідно договору № 27/2023 від 29.08.2023…".

20 лютого 2024 року ФОП Матякіною О.О. складено до ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" претензію, в якій посилаючись на перерахування коштів за вищезазначими платіжними інструкціями, зазначає про неотримання оплаченого товару, відтак вимагає повернення сплачених коштів за наведеними реквізитами упродовж 7 днів з дня отримання претензії.

Із представлених опису вкладення у цінний лист, фіскального чеку та накладної АТ "УКРПОШТА" вбачається факт надсилання ФОП Матякіною О.О. 20.02.2025 дослідженої претензії ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" на адресу, котра є аналогічній адресі, зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Предметом позову у справі визначено стягнення 12581257,00 грн попередньої оплати за товар, сплаченої за наявності укладеного договору.

Відтак суду необхідно дослідити та встановити наявність/відсутність договірних правовідносин між сторонами у справі, в контексті встановлення правих підстав, які передбачають право Позивача як особи, котрою перераховано кошти Відповідачу, вимагати від останнього повернення отриманої суми коштів.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:

Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини 3 статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права.

У відповідності до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно ж до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (частина 1 статті 207 ЦК України).

Згідно із частиною 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно ж до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

За загальним правилом, встановленим статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

При цьому за змістом частини 1 статті 641 і частин 1, 3 статті 642 ЦК України пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття, тоді як відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

З моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції договір є укладеним (частина 1 статті 640 ЦК України). Натомість відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію (стаття 646 ЦК України).

Отже, важливими ознаками оферти є те, що вона має бути виявленням наміру оферента вважати себе зобов`язаним у разі її прийняття та, водночас повинна бути настільки визначеною, щоб можна було шляхом її прийняття досягнути домовленості про весь договір у цілому, а для укладення договору акцептанту було достатньо висловити свою волю, яка співпадає з офертою. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 21.12.2023 у справі № 910/11210/22, від 01.06.2021 у справі № 910/3527/20.

Верховним Судом у постанові від 04.02.2025 у справі № 909/996/22 зазначено, що відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду від 23.01.2025 у справі № 922/1139/24, від 10.07.2024 у справі № 906/1108/23, від 30.11.2023 у справі № 910/9557/20, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення цього виду договорів.

Отже, суд зазначає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Договір вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до приписів статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

В свою чергу, вимоги встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України передбачають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 1 статті 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно із частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Приписами статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до приписів статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Частиною 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

В свою чергу, частини 1-3 статті 692 ЦК України передбачають, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (частина 1 статті 693 ЦК України).

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (частина 2 статті 693 ЦК України).

Попередня оплата товару здійснюється на виконання умов договору до передання товару продавцем. Шляхом попередньої оплати може бути оплачена повна вартість товару або її частина, однак, у разі нездійснення поставки, правова природа сплаченої суми не змінюється і покупець має право на її повернення.

Аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. Аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19).

Відповідно до статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що також не заперечується сторонами у справі, факт перерахування ФОП Матякіною О.О. ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" 12581257,00 грн із призначенням платежу - "оплата за текстильні вироби згідно договору № 27/2023 від 29.08.2023…", що підтверджується дослідженим судом платіжними інструкціями АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (29.08.2023 сплачено 700000,00 грн; 31.08.2023 - 800000,00 грн; 04.09.2023 - 2710196,00 грн; 05.09.2023 - 2471061,00 грн; 08.09.2023 - 2000000,00 грн; 13.09.2023 - 1500000,00 грн; 15.09.2023 - 900000,00 грн; 18.09.2023 - 1500000,00 грн).

Досліджені платіжні інструкції містять відповідні банківські реквізити разом із РНОКПП платника (ФОП Матякіною О.О.) та Кодом ЄДРПОУ отримувача (ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС").

В процесі розгляду справу ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" не представлено доказів відсутності отримання коштів.

Враховуючи вищевикладене нормативно-правове обґрунтування, досліджені в процесі розгляду справи докази, господарський суд доходить до висновку, що між ФОП Матякіною О.О. як Покупцем та ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" як Продавцем виникли господарські зобов`язання на підставі укладеного у спрощений спосіб договору купівлі-продажу - шляхом перерахування коштів на відповідний банківський рахунок із чітким призначенням платежу "оплата за текстильні вироби згідно договору № 27/2023 від 29.08.2023…".

Як зазначалось, судом витребувано у ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" відповідний договір поставки товару № 27/2023 від 29.08.2023, втім останнім не представлено його до матеріалів справи.

За відсутності укладеного у письмовій формі правочину (договору) купівлі-продажу, до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні правила, викладені у Главі 54 ЦК України. При цьому Глава 54 ЦК України не передбачає обов`язкової вимоги як нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу.

Як зазначалось, після перерахування коштів ФОП Матякіна О.О. зверталась до ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" із відповідною вимогою, зміст якої досліджено в описовій частині рішення.

При цьому, ФОП Матякіною О.О. представлено докази надсилання відповідної вимоги на адресу місцезнаходження ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС". Як зазначалось, відповідна адреса ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" відображена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що в силу приписів частин 1 та 4 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" наділяє правом вважати її достовірною та використовувати для ідентифікації товариства.

Відповідно ж до сталої судової практики, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі № 910/16249/19, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 07.09.2022 у справі № 910/10569/21).

З огляду на викладе, господарський суд до висновку, що ФОП Матякікною О.О. як Покупцем реалізовано право, передбачене статтею 693 ЦК України, вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

В свою чергу, ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" доказів виконання зобов`язання із передачі ФОП Матякікній О.О. оплаченого товару у спосіб, встановлений статтею 664 ЦК України, до матеріалів справи не представлено.

Враховуючи викладене вище, господарський суд доходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" на користь ФОП Матякікної О.О. 12581257,00 грн вартості оплаченого, проте не поставленого товару, у відповідності до правової конструкції частини 2 статті 693 ЦК України (700000,00 грн + 800000,00 грн + 2710196,00 грн + 2471061,00 грн + 2000000,00 грн + 1500000,00 грн + 900000,00 грн + 1500000,00 грн = 12581257,00 грн).

Іншого ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" суду не доведено як і не представлено належних доказів передачі ФОП Матякікній О.О. товару або перерахування сплачених за товар коштів.

Відтак, заявлені ФОП Матякікною О.О позовні вимоги про стягнення з ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" 12581257,00 грн попередньої оплати підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписи статті 79 ГПК України встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

У рішенні від 03.01.2018 "Віктор Назаренко проти України" (Заява № 18656/13) ЄСПЛ наголосив, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (рішення у справі "Беер проти Австрії" (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пункти 17,18, від 06 лютого 2001 року).

Згідно із частиною 1 статті 4 Закону України „Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 7 Закону України ,,Про Державний бюджет України на 2025 рік" …прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2025 року складає 3028,00 грн…

Підпунктами 1 та 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України „Про судовий збір" визначено ставки судового збору за подання до господарського суду: позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України „Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Звертаючись із позовом ФОП Матякіною О.О. у відповідності до підпункту 1 пункт 2 частини 2 та частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" сплачено до Державного бюджету України 150976,70 грн (12581257,00 грн ціна позову * 1,5% * 0,8 - подачу позовної заяви в електронній формі = 150975,09).

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, стягненню з ТОВ "ШЕРВУД-ТРАНС" на користь ФОП Матякіної О.О. підлягає 150975,09 грн (або відповідне пропорційне співвідношення у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України).

Керуючись ст.ст.13,20,73,74,76,86,129,165,232,233,237,238,240,241

Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця Матякіної Олесі Олександрівні до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕРВУД-ТРАНС" про стягнення 12581257,00 грн заборгованості задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕРВУД-ТРАНС" (65000, м. Одеса, вул. Філатова академіка, буд. 24, Код ) на користь Фізичної особи-підприємця Матякіної Олесі Олександрівні ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 12581257/дванадцять мільйонів п`ятсот вісімдесят одну тисячу двісті п`ятдесят сім/грн 00коп. заборгованості та 150975/сто п`ятдесят тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять/грн 09 коп. витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України.

Повний текст складено 24 жовтня 2025 р.

Суддя С.Ф. Гут