ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2025 р. Справа№ 927/903/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Нечасний О.Л.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 20.10.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України в інтересах Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 27.08.2025

у справі №927/903/21 (суддя А.В. Романенко)

за скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Чернігівгаз» від 11.08.2025 б/н на бездіяльність державного виконавця Яковенка Владислава Андрійовича, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 (приєднане до ЗВП НОМЕР_2)

у справі №927/903/21 (суддя А.В. Романенко)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»

до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про стягнення 289 265 390,83 грн

за зустрічним позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

11.08.2025 від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Чернігівгаз» (далі - АТ «Оператор ГРМ «Чернігівгаз») надійшла до суду скарга на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ВПВР ДДВС МЮУ) Яковенка Владислава Андрійовича, в межах ВП НОМЕР_1, з проханням:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича щодо незупинення виконавчих дій у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу № 927/903/21, виданого 20.06.2025;

- зобов`язати державного виконавця Яковенка В.А. усунути порушення (поновити порушене право АТ «Чернігівгаз») шляхом винесення постанови про зупинення виконавчого провадження № НОМЕР_1, відповідно до п. 15 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Скарга мотивована тим, що заборгованість присуджена до стягнення судовим рішенням у даній справі в частині боргу з оплати за негативні щодобові небаланси за лютий - березень 2021 року, боргу з оплати за перевищення замовленої потужності за січень - березень 2021 року та штрафних санкцій за договором транспортування природного газу № від 04.02.2020, підлягає врегулюванню на підставі Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» (далі Закон № 1639-ІХ). Натомість, державним виконавцем Яковенком В.А., ВПВР ДДВС МЮУ (далі державний виконавець), 04.08.2025, відкрите виконавче провадження № НОМЕР_1 (що приєднане до ЗВП НОМЕР_2). Заявник вважає, що в силу пп 15 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», в державного виконавця наявний обов`язок зупинити вчинення дій з примусового виконання судового рішення в справі № 927/903/21.

Скаржник звернувся до суду в межах строку оскарження, визначеного підпунктом а) частини 1 статті 341 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Державний виконавець письмово заперечив проти задоволення вимог даної скарги, вважає, що положення Закону України «Про заходи спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14.07.2021 № 1639-IX поширюються виключно на грошові зобов`язання, що виникли в суб`єктів ринку природного газу в зв`язку з виконанням договорів, визначених у статті 1 цього Закону, та не охоплюють процесуальні витрати, пов`язані з судовим розглядом справ. Таким чином, зупинення вчинення виконавчих дій на підставі п.15 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII може мати місце лише після виконання державним виконавцем приписів виконавчого документа щодо стягнення судового збору відповідно до судового наказу в цій справі (в сумі 762 595,15 грн).

Стягувач письмово заперечив проти задоволення вимог даної скарги, вважає, що виконавець, з огляду на п. 15 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», не має права зупинити вчинення виконавчих дій у даному виконавчому провадженні до поки боржником не буде повністю сплачений присуджений рішенням у даній справі судовий збір (у сумі 762 595,15 грн). Зупинення виконавчих дій в виконавчому провадженні щодо усіх складових заборгованості, в тому числі щодо присудженого до стягнення судового збору, порушуватиме права стягувача, тоді як, після погашення заборгованості зі сплати судового збору в виконавця виникне беззаперечний обов`язок зупинити вчинення виконавчих дій з примусового виконання судового рішення в даній справі, оскільки залишок заборгованості повністю підлягатиме врегулюванню відповідно до передбачених Законом №1639-IX процедур.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 27.08.2025 у справі №927/903/21 задоволено частково скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільних систем «Чернігівгаз» () на бездіяльність державного виконавця Яковенка Владислава Андрійовича, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Яковенка Владислава Андрійовича, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо незупинення виконавчих дій у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу № 927/903/21, виданого 20.06.2025 Господарським судом Чернігівської області, в частині присудженої до стягнення з боржника заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу".

Зобов`язано державного виконавця Яковенка Владислава Андрійовича. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України усунути порушення, поновити порушене право Акціонерного товариства «Оператора газорозподільної системи «Чернігівгаз» (), шляхом винесення постанови про зупинення виконавчого провадження № НОМЕР_1, відповідно до п. 15 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», в частині стягнення: з Акціонерного товариства» Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» () 258 385 008,88 грн основного боргу за щодобові негативні небаланси, 7 751 579,12 грн пені за порушення зобов`язань з оплати за негативні щодобові небаланси, 1 548 776,24 грн 3% річних за порушення зобов`язань з оплати за негативні щодобові небаланси, 1 807 066,65 грн інфляційних втрат за порушення зобов`язань з оплати за негативні щодобові небаланси, 7 522 838,70 грн основного боргу за перевищення замовленої потужності, 391 072,08 грн пені за порушення зобов`язань з оплати за перевищення замовленої потужності, 79 106,19 грн 3% річних за порушення зобов`язань з оплати за перевищення замовленої потужності, 163 885,96 грн інфляційних втрат за порушення зобов`язань з оплати за перевищення замовленої потужності.

Задовольняючи скаргу частково, суд виходив з того, що виконавче провадження, відкрите з виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 20.06.2025 у справі № 927/903/21, дійсно підлягає зупиненню на підставі п. 15 частини 1 статті 34 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII, у частині присудженої до стягнення заборгованості за договором транспортування природного газу № від 04.02.2020.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Міністерство юстиції України в інтересах Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 08.09.2025 (документ сформований в системі «Електронний суд» 08.09.2025) звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, у задоволенні скарги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 - відмовити у повному обсязі.

Апелянт вважає, що судом всупереч вимогам ст. 236, 237 ГПК України під час постановлення ухвали були неповно з`ясовані обставини, які мають значення для справи, та докази на їх підтвердження, судом не було з`ясовано правові норми, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до помилковості висновку суду про можливість зупинення вчинення виконавчих дій «в частині», а судовий збір в сумі 762 595,19 грн не може бути віднесений до видів заборгованості, врегулювання яких передбачено Законом України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу».

З огляду на п. 15 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», вважає, що виконавець не має права зупинити вчинення виконавчих дій у даному провадженні доти, доки боржник не сплатить у повному обсязі судовий збір, стягнутий рішенням у цій справі.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Мальченко А.О., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України в інтересах Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 27.08.2025 у справі №927/903/21, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.10.2025.

Під час апеляційного провадження від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній підтримує доводи апелянта, оскаржувану ухвалу просить скасувати, у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на те, що зупинення вчинення виконавчих дій в частині не ґрунтується на положеннях закону та з огляду на відсутність встановленого законом правового регулювання відносин щодо зупинення вчинення виконавчих дій щодо частини стягуваної у виконавчому провадженні заборгованості, вважає усі дії державного виконавця у даному виконавчому провадженні правомірними, а скаргу боржника - безпідставною.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача категорично заперечує доводи апелянта, оскаржувану ухвалу просить залишити без змін, посилаючись, в тому числі, на висновки Об`єднаної палати КГС ВС, викладені в постанові від 16.05.2025 у справі №903/421/24.

Явка представників сторін

Представник скаржника в судовому засіданні апеляційної інстанції 20.10.2025 підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 20.10.2025 підтримав апеляційну скаргу Міністерства юстиції з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 20.10.2025 заперечував проти доводів апелянта, викладені в апеляційній скарзі, просив її відхилити, оскаржуване рішення залишити без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник третьої особи в судове засідання апеляційної інстанції 20.10.2025 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини його неявки суду не відомі.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника третьої особи сторін обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 20.10.2025 відповідно до ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Чернігівської області від 19.02.2025 у справі № 927/903/21, задоволений частково первісний позов ТОВ Оператор ГТС України, присуджено до стягнення на його користь з АТ Оператор ГРМ Чернігівгаз: 258 385 008,88 грн основного боргу за щодобові негативні небаланси, 7 751 579,12 грн пені за порушення зобов`язань з оплати за негативні щодобові небаланси, 1 548 776,24 грн 3% річних за порушення зобов`язань з оплати за негативні щодобові небаланси, 1 807 066,65 грн інфляційних втрат за порушення зобов`язань з оплати за негативні щодобові небаланси, 7 522 838,70 грн основного боргу за перевищення замовленої потужності, 391 072,08 грн пені за порушення зобов`язань з оплати за перевищення замовленої потужності, 79 106,19 грн 3% річних за порушення зобов`язань з оплати за перевищення замовленої потужності, 163 885,96 грн інфляційних втрат за порушення зобов`язань з оплати за перевищення замовленої потужності, 762 595,19 грн судового збору. Відмовлено в задоволенні зустрічного позову АТ Оператор ГРМ Чернігівгаз.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2025 рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.02.2025 у справі № 927/903/21 залишене без змін.

20.06.2025, на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2025 та рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.02.2025 у справі № 927/903/21 виданий наказ, зі строком пред`явлення до виконання протягом трьох років (по 27.05.2028).

04.08.2025, державним виконавцем Яковенком Владиславом Андрійовичем, ВПВР ДДВС МЮУ, відкрите виконавче провадження № НОМЕР_1, на підставі заяви стягувача, з примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 20.06.2025 у справі № 927/903/21, що в подальшому, згідно з постановою від 04.08.2025, приєднане до зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_2, яке веде ВПВР ДДВС МЮУ.

Мотивуючи подану скаргу, АТ "Оператор ГРМ "Чернігівгаз" зазначив, що заборгованість, присуджена до стягнення судовим рішенням у справі № 927/903/21 підлягає врегулюванню на підставі Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14.07.2021 № 1639-IX, а тому в силу п. 15 частини 1 та частини 2 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII, ВП № НОМЕР_1 має бути зупинене, натомість, наведені дії державним виконавцем не вчинені.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі «Трофимчук проти України» no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.

За п. 15 частини 1 статті 34 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій в разі якщо сума, що стягується підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14.07.2021 № 1639-IX, за умови перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині 1 цієї статті, а з підстави, передбаченої п. 9 частини 1 цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

За частиною 11 статті 35 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII, у випадку, передбаченому пунктом 15 частини 1 статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу».

Тобто, визначальним критерієм для зупинення виконавчого провадження, з визначених скаржником підстав, є поширення на борг, присуджений судом до стягнення, процедури його врегулювання, передбаченої положеннями Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14.07.2021 № 1639-IX (далі - Закон від 14.07.2021 № 1639-IX).

Статтею 1 Закону від 14.07.2021 № 1639-IX визначено, що процедура врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єктів ринку природного газу - це заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) за природний газ та послуги з його транспортування шляхом проведення взаєморозрахунків та реструктуризації заборгованості, а також списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на таку заборгованість у разі її погашення;

реєстр підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу - це відкритий загальнодоступний перелік підприємств та організацій, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону; реєстр розміщується на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг;

розрахункова дата 31.12.2020 (крім випадків, якщо дата або підстава виникнення заборгованості (грошових зобов`язань) визначена цим Законом для виду заборгованості);

учасники процедури врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) - постачальники природного газу, оператори газорозподільних систем та оператор газосховищ, включені до Реєстру, а також особа, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31.12.2019 включно, особа, що здійснює функції оператора газотранспортної системи з 01.01.2020, акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", розпорядники коштів державного бюджету, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

За статтею 2 Закону від 14.07.2021 № 1639-IX дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання видів заборгованості (грошових зобов`язань), визначених у статті 1 цього Закону, суб`єктів ринку природного газу, що включені до Реєстру, до яких зокрема віднесена заборгованість операторів газорозподільних систем, у тому числі підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, та/або реструктуризована, за договорами з транспортування природного газу, укладеними з особою, що здійснює функції оператора газотранспортної системи з 1 січня 2020 року, яка виникла з 1 січня 2020 року по 28 лютого 2022 року включно.

Як встановлено судом, заборгованість АТ «Оператор ГРМ «Чернігівгаз» перед ТОВ «Оператор ГТС України» з оплати за негативні щодобові небаланси за лютий-березень 2021 року, з оплати за перевищення замовленої потужності за січень - березень 2021 року та штрафних санкцій за порушення грошових зобов`язань, за договором транспортування природного газу № від 04.02.2020, була предметом розгляду в справі № 927/903/21 та відповідає видам заборгованості, визначеним Законом № 1639-IX.

За статтею 3 цього Закону для участі в процедурі врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єкти ринку природного газу включаються до реєстру, який веде Національна комісія, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг. Рішення про включення або про відмову в включенні до реєстру приймається Національною комісією, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг, та оприлюднюється на її офіційному веб-сайті.

Судом встановлено, що АТ «Оператор ГРМ «Чернігівгаз», на підставі постанови НКРЕКП від 16.11.2022 № 1474, включене до Реєстру підприємств які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Між АТ «Оператор ГРМ «Чернігівгаз» та ТОВ «Оператор ГТС України», станом на 31.10.2022, шляхом підписання акту звіряння взаєморозрахунків (грошових зобов`язань) для врегулювання заборгованості відповідно до Закону № 1639-ІХ встановлено, що на підставі норм указаного Закону підлягає врегулюванню заборгованість АТ «Оператор ГРМ «Чернігівгаз», що утворилась за період з 01.01.2020 по 31.10.2021 років на підставі договору № (порушення умов якого стало підставою позову в цій справі), у тому числі в частині боргу за послуги з добового балансування в сумі 317 601 580,63 грн та за перевищення замовленої (договірної) потужності в сумі 325 582 705,62 грн.

У матеріалах даної справи відсутні належні докази на підтвердження того, що наразі АТ «Оператор ГРМ «Чернігівгаз» виключене з Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Виходячи з установлених обставин, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованогго висновку, що виконавче провадження, відкрите з виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 20.06.2025 у справі № 927/903/21, дійсно підлягає зупиненню на підставі п. 15 частини 1 статті 34 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII, у частині присудженої до стягнення заборгованості за договором транспортування природного газу № від 04.02.2020.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Підстави та порядок зупинення вчинення виконавчих дій визначені статтею 34 Закону України "Про виконавче провадження", за п. 15 частини 1 якої виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі якщо сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", за умови перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині 1 цієї статті, а з підстави, передбаченої п. 9 частини 1 цієї статті, - в день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову (частина 2 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження").

Реєстр підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, опублікований на офіційному веб-сайті НКРЕКП та є відкритим, відтак, державний виконавець мав бути обізнаний з наявністю правових підстав для зупинення вчинення виконавчих дій у ВП № НОМЕР_1.

Судом враховано заперечення стягувача та виконавця в частині відсутності законодавчих підстав для зупинення вчинення виконавчих дій в частині присуджених до стягнення витрат по судовому збору в сумі 762 595,19 грн за наказом Господарського суду Чернігівської області від 20.06.2025 у цій справі, що не підпадає під заборгованість, що врегульовується за процедурами, визначеними Законом від 14.07.2021 № 1639-IX.

Прогалини в чинному законодавстві щодо відсутності механізму зупинення вчинення виконавчих дій щодо частини стягуваної у виконавчому провадженні заборгованості не можуть бути використані всупереч інтересам боржника та бути підставою для відмови виконавця в зупиненні виконавчих дій за виконавчим документом у цілому (тобто щодо всіх складових присудженого до стягнення боргу).

Незастосування учасниками виконавчого провадження положень Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", буде порушувати принцип юридичної визначеності, за змістом якого в разі прийняття відповідного закону з певного питання, цей закон не ставиться під сумнів (зокрема шляхом його невиконання), а сторони яких він стосується, мають обґрунтовано очікувати, що цей закон буде застосовуватись.

З урахуванням зазначеного, правильними є висновки суду про обгрунтованість скарги на бездіяльність та рішення державного виконавця Яковенка Владислава Андрійовича, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, в частині не зупинення вчинення виконавчих дій щодо стягнення з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» () 258 385 008,88 грн основного боргу за щодобові негативні небаланси, 7 751 579,12 грн пені за порушення зобов`язань з оплати за негативні щодобові небаланси, 1 548 776,24 грн 3% річних за порушення зобов`язань з оплати за негативні щодобові небаланси, 1 807 066,65 грн інфляційних втрат за порушення зобов`язань з оплати за негативні щодобові небаланси, 7 522 838,70 грн основного боргу за перевищення замовленої потужності, 391 072,08 грн пені за порушення зобов`язань з оплати за перевищення замовленої потужності, 79 106,19 грн 3% річних за порушення зобов`язань з оплати за перевищення замовленої потужності, 163 885,96 грн інфляційних втрат за порушення зобов`язань з оплати за перевищення замовленої потужності.

За приписами статті 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушене, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи, що в ході з`ясування обставин та дослідження доказів, поданих боржником в обґрунтування цієї скарги, встановлене порушення останнім вимог п.15 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», скарга боржника на дії посадової особи в межах ВП № НОМЕР_1, за висновком суду, підлягає задоволенню лише в частині зупинення вчинення виконавчих дій щодо стягнення з боржника заборгованості за договором транспортування природного газу № від 04.02.2020.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного скаржником в апеляційній скарзі

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

В свою чергу, підстави та порядок зупинення вчинення виконавчих дій визначені статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження»: за п. 15 частини 1 якої виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі якщо сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», за умови перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Закон України «Про виконавче провадження» було доповнено зазначеним положенням відповідно до Закону № 1639-IX від 14.07.2021. Метою внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження», зокрема шляхом його доповнення пунктом 15 частини першої статті 34, є створення механізму втілення та забезпечення належного виконання положень Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», оскільки ця норма була первісно передбачена Прикінцевими та перехідними положеннями Закону та нерозривно пов`язана зі створенням правового механізму у виконавчому провадженні з виконання судових рішень на забезпечення проведення взаєморозрахунків, укладення та виконання угод про реструктуризацію, списання боргу, передбаченого цим Законом. Тому, вона не може застосовуватися та тлумачитися ширше, ніж головна частина цього закону, оскільки вона є допоміжним механізмом для реалізації самого Закону 1639-IX.

Тобто ключовим критерієм зупинення виконавчих дій є включення боржника до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу».

Така правова позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом у постановах від 17.01.2025 у справі № 925/958/22, від 30.07.2025 у справі № 927/422/24.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині 1 цієї статті, а з підстави, передбаченої п. 9 частини 1 цієї статті, - в день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову (частина 2 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження»).

Реєстр підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, опублікований на офіційному веб-сайті НКРЕКП та є відкритим, відтак, державний виконавець мав бути обізнаний з наявністю правових підстав для зупинення вчинення виконавчих дій у ВП № НОМЕР_1. Більше того, сам державний виконавець не заперечує факту обізнаності щодо включення АТ «Чернігівгаз» до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, та підтверджує перебування цього підприємства у відповідній процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, що безумовно зобов`язувало його зупинити вчинення виконавчих дій у ВП № НОМЕР_1. Зокрема і сам стягувач, у своїй заяві про відкриття виконавчого провадження зазначав щодо перебування АТ «ЧЕРНІГІВГАЗ» у Реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Водночас, Скаржник стверджує, що «стягнутий у даній справі судовий збір не підлягає врегулюванню відповідно до положень Закону №1639-IX».

Натомість суд першої інстанції врахував заперечення в частині відсутності законодавчих підстав для зупинення вчинення виконавчих дій в частині присуджених до стягнення витрат по судовому збору в сумі 762 595,19 грн за наказом Господарського суду Чернігівської області від 20.06.2025 у цій справі, що не підпадає під заборгованість, що врегульовується за процедурами, визначеними Законом від 14.07.2021 № 1639-IX.

Проте, прогалини в чинному законодавстві щодо відсутності механізму зупинення вчинення виконавчих дій щодо частини стягуваної в виконавчому провадженні заборгованості не можуть бути використані всупереч інтересам боржника та бути підставою для відмови виконавця в зупиненні виконавчих дій за виконавчим документом у цілому (тобто щодо всіх складових присудженого до стягнення боргу).

Незастосування учасниками виконавчого провадження положень Закону № 1639-IX, буде порушувати принцип юридичної визначеності, за змістом якого в разі прийняття відповідного закону з певного питання, цей закон не ставиться під сумнів (зокрема шляхом його невиконання), а сторони яких він стосується, мають обґрунтовано очікувати, що цей закон буде застосовуватись.

Окрім того, зазначене також підтверджується судовою практикою, зокрема викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.05.2025 у справі № 903/421/24, а саме:

«8.93. Отже, об`єднана палата зазначає, що виконавець (державний / приватний) не є учасником процедури врегулювання заборгованості, визначеної Законом України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» і відповідно до пункту 15 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», а отже, у виконавця виник обов`язок зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу.

8.94. З огляду на викладене, об`єднана палата погоджується з висновком суду першої інстанції, що приватний виконавець, який не є учасником процедури врегулювання заборгованості між сторонами та не уповноважений визначати її результати і хід проведення, встановивши що АТ «ОГС «Волиньгаз» включено до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, на підставі відповідної постанови НКРЕКП, та те що заборгованість за наказом Господарського суду Волинської області від 04.09.2024 №903/421/24, щодо якої боржником вживаються заходи із врегулювання відповідно до Закону України №1689-ІХ, зобов`язаний був зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні стосовно виконання цього наказу на підставі пункту 15 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» (за винятком витрат на оплату судового збору), а також відповідно до частини четвертої статті 35 цього Закону - зняти арешт з майна та грошових коштів боржника.

8.95. З урахуванням викладеного об`єднана палата виходить з того, що на момент відкриття виконавчого провадження у приватного виконавця були наявні дві обов`язкові обставини для зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №76195479, передбачені пунктом 15 частиною першою статті 34 Закону України «Про виконавче провадження:

1) перебування боржника - АТ «ОГС «Волиньгаз» в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу;

2) сума, що стягується за наказом №903/421/24 від 04.09.2024 підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу».

8.96. З огляду на встановлені у справі обставини та норми законодавства об`єднана палата зазначає, що виконавець мав чітко визначені обов`язки, прямо передбачені Законом України «Про виконавче провадження», зокрема пунктом 15 частини першої статті 34 цього Закону.

8.97. Закон не надає виконавцю повноважень оцінювати, тлумачити або перевіряти обсяг заборгованості, яка підлягає врегулюванню в межах процедури, передбаченої Законом №1639-ІХ. Визначення і затвердження розміру такої заборгованості здійснюється відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1179 (на підставі договорів про організацію взаєморозрахунків).

8.98. Самостійна оцінка приватним виконавцем того, яка частина заборгованості включається до врегулювання, по суті є виходом за межі його повноважень та втручанням у сферу компетенції інших органів. Така поведінка суперечить не лише положенням Закону України №1639-ІХ, а й загальним принципам виконавчого провадження, які передбачають обов`язковість дотримання чітко визначеного порядку та меж повноважень.

8.99. У зв`язку з цим приватний виконавець, виявивши наявність вказаних законних передумов, був зобов`язаний зупинити виконавчі дії в межах виконавчого провадження на підставі пункту 15 частини першої статті 34 та частини 11 статті 35 Закону України «Про виконавче провадження».

8.100. Враховуючи викладене, об`єднана палата дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано застосував положення чинного законодавства - статті 34 та 35 Закону України «Про виконавче провадження» у взаємозв`язку із Законом України №1639-ІХ, - і дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для зупинення виконавчого провадження та зняття арешту і, відповідно, задоволення скарги АТ «ОГС «Волиньгаз» та відмови у задоволенні скарги ТОВ «ГК «Нафтогаз України».»

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на встановлені обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з ухвалою суду першої інстанції про часткове задоволення скарги.

Доводи апелянта про прийняття господарським судом ухвали всупереч вимогам ст. 236, 237 ГПК України з неповно з`ясованими обставинами, які мають значення для справи, та доказів на їх підтвердження, без з`ясування правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість викладених в оскаржуваній ухвалі висновків суду.

При цьому, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом апеляційної інстанції, інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не беруться до уваги, оскільки не впливають на вирішення скарги у даній справі.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірної по суті ухвали суду, при прийнятті якої судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення скарги, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б дійти висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, доводи апелянта суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття ухвали у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про часткове задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України в інтересах Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 27.08.2025 у справі №927/903/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 27.08.2025 у справі №927/903/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи №927/903/21 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 28.10.2025.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

А.О. Мальченко