ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21 жовтня 2025 року Справа № 903/844/25

Суддя Господарського суду Волинської області Вороняк А. С., за участі секретаря судового засідання Коритан Л.Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом фізичної особи-підприємця Білоуса Олександра Володимировича

до відповідача: фізичної особи-підприємця Журавльова Владислава Андрійовича

про стягнення 21000,00 грн,

за участю представників-учасників справи:

від позивача: н/з;

від відповідача: н/з.

У зв`язку з неявкою сторін, запис розгляду судової справи не здійснювався, відповідно до ч.3 ст. 222 ГПК України

Суть спору: 25.08.2025 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця Білоуса Олександра Володимировича до фізичної особи-підприємця Журавльова Владислава Андрійовича про стягнення 21000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач, посилається, що відмовився від виконання відповідачем взятих зобов`язань за договором про надання послуг з пошукової оптимізації (SEO) №544 від 17.07.2025 через невиконання останнім взятих на себе зобов`язань, розірвав договір та вимагає відшкодувати збитки у вигляді повернення сплачених коштів в сумі 21000,00 грн.

Також позивачем заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 29.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін задоволено частково. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Розгляд справи по суті призначено на 29.09.2025. У задоволенні клопотання позивача в іншій частині відмовлено.

Ухвалу суду від 29.08.2025 надіслано судом на адресу місцезнаходження відповідача, яка відповідає відомостям із ЄДРПОУ: 43000, Луцький район, с. Зміїнець, вул. Затишна, будинок 8.

08.09.2025 поштовий конверт за ідентифікатором № 842 повернувся до суду із довідкою відділення поштового зв`язку ф.20 адресат відсутній за вказаною адресою.

Ухвалою суду від 29.09.2025 повідомлено сторони про те, що розгляд справи по суті відбудеться 21.10.2025. Постановлено здійснити офіційне оприлюднення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про повідомлення відповідача фізичної особи-підприємця Журавльова Владислава Андрійовича про дату та час судового засідання.

02.12.2025 позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

06.10.2025 судом здійснено оголошення про виклик Фізичної особи-підприємця Журавльова Владислава Андрійовича.

Позивач у судове засідання 21.12.2025 не з`явився, згідно поданої заяви просив слухати у його відсутності.

Відповідач у судове засідання 21.12.2025 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Відповідач відзиву на позовну заяву/заперечення не подав.

Відповідно до ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на викладене, суд розглядає справу за відсутності відзиву відповідача за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тобто, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про дату, час та місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Застосовуючи згідно з ч.1 ст.3 ГПК України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989р.).

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Папазова та інші проти України" (заяви №№ 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07) від 15.03.2012р. (п.29) суд повторює, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (§51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006р. у справі "Красношапка проти України").

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

З врахуванням наведеного, а також вжиття судом всіх передбачених чинним законодавством заходів повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду спору по суті, суд приходить до висновків про відсутність підстав до відкладення розгляду справи та можливість розгляду справи за відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

установив:

17.07.2025 між фізичною особою-підприємцем Білоусом Олександром Володимировичем (замовник) та фізичною особою-підприємцем Журавльовим Владиславом Андрійовичем (виконавець) укладено Договір №544 на надання послуг з пошукової оптимізації (SEO) (далі Договір) у відповідності до п.1.1 якого виконавець надає послуги з пошукової оптимізації сайту zond.agency, а замовник приймає та оплачує такі послуги (а.с. 5-7)

Метою співпраці є покращення видимості сайту в Google за релевантними запитами, зокрема: "логотип", "брендинг", "брендбук" та суміжними. В рамках послуг можуть надаватися: технічна оптимізація, семантичне ядро, аналітика, зовнішнє просування, консультації. Основною ціллю співпраці є виведення сайту zond.agency до топ-3 результатів пошукової системи Google за ключовими запитами "логотип", "брендинг", "брендбук", а також за релевантними та супутніми запитами, визначеними в процесі роботи над проєктом (п. 1.2-1.4 Договору).

У пункті 2.1 Договору сторони погодили, що Термін дії договору з моменту підписання та щонайменше 1,5 місяці, далі за домовленістю сторін.

Послуги надаються дистанційно, шляхом роботи з сайтом, пошуковими системами та аналітичними сервісами (п.2.2 Договору).

Вартість послуг складає: 500 доларів США, по курсу НБУ 42 грн. в гривнях 21000 (двадцять одна тисяча гривень). Оплата здійснюється, на підставі рахунку або реквізитів Виконавця, протягом одного банківського дня з моменту погодження (пункти 3.1 - 3.2 Договору).

За змістом п.4 Договору, Виконавець зобов`язується: виконати оптимізацію згідно цілей та задач проекту; надавати звітність, за запитом Замовника, щодо виконаних робіт і позицій сайту; не передавати третім особам доступ до сайту чи аналітики без згоди Замовника. Замовник зобов`язується надати всі необхідні доступи для виконання робіт; здійснити оплату згідно п.3.1; оперативно узгоджувати зміни або доповнення, які можуть вплинути на SEO.

Договір може бути розірваний будь-якою зі сторін з повідомленням за 7 календарних днів. Усі суперечки вирішуються шляхом переговорів, а в разі неможливості в порядку, визначеному законодавством України. Цей договір може укладатися в електронній формі. Надсилання на email обох сторін прирівнюється до підпису (пункти 6.1 6.3 Договору).

Як вбачається із матеріалів справи, Договір підписаний між сторонами, що підтверджується квитанцією про накладення Електронного цифрового підпису (а.с. 8).

18.07.2025 позивачем на виконання умов п.3.1 Договору перераховано на банківський рахунок відповідача, що вказаний у Договорі кошти у розмірі 21000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 9).

12.08.2025 позивачем направлено на адресу відповідача Вимогу-Претензію від 11.08.2025 щодо необхідності приступити до виконання взятих на себе зобов`язань за Договором №544 на надання послуг з пошукової оптимізації (SEO) від 17.07.2025 або повернути сплачені позивачем кошти у випадку, якщо відповідач не приступить до виконання взятих на себе зобов`язань протягом 3 днів з дати отримання вимоги, він відмовляється від договору, оскільки виконання втратить інтерес для позивача (а.с. 10).

Вищезазначена претензія залишена без належного реагування відповідача, повернулась з відміткою від 20.08.2025 «одержувач відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу Кодексу за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. При цьому, договір підряду може укладатись на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовнику (ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України).

З огляду на наведені положення Цивільного кодексу України головною відмінністю цих договорів є те, що результат роботи за договором про надання послуг не має речового (матеріального) відтворення, як у договорі підряду, а спрямований на задоволення потреби замовника у будь-чому і споживається у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності.

Слід врахувати, що аналіз умов укладеного між сторонами договору не дає можливості кваліфікувати правовідносини сторін як такі, що виникли лише за договором про надання послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

Передбачені умовами договору зобов`язання щодо надання послуг з пошукової оптимізації сайту, можливість надання технічної оптимізації, семантичного ядра, аналітики, зовнішнього просування, консультацій, а також те, що основною ціллю співпраці є виведення сайту zond.agency до топ-3 результатів пошукової системи Google за ключовими запитами "логотип", "брендинг", "брендбук", а також за релевантними та супутніми запитами, визначеними в процесі роботи над проектом, свідчать про те, що даний договір за своєю правовою природою є змішаним договором, який містить елементи договору про надання послуг та договору підряду.

До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Отже, суд зазначає, що до відносин сторін, що склалися за наслідком укладання Договору слід застосовувати у відповідних частинах положення Цивільного кодекс України, які регулюють як підрядні відносини, так і відносини з надання послуг, оскільки за привовою природою спірний договір є змішаним.

Суд встановив, що відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору зобов`язаннями, а відповідно до 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п. 1.2-1.4 Договору, метою співпраці є покращення видимості сайту в Google за релевантними запитами, зокрема: "логотип", "брендинг", "брендбук" та суміжними. В рамках послуг можуть надаватися: технічна оптимізація, семантичне ядро, аналітика, зовнішнє просування, консультації. Основною ціллю співпраці є виведення сайту zond.agency до топ-3 результатів пошукової системи Google за ключовими запитами "логотип", "брендинг", "брендбук", а також за релевантними та супутніми запитами, визначеними в процесі роботи над проєктом.

12.08.2025 позивачем направлено на адресу відповідача Вимогу-Претензію від 11.08.2025 щодо необхідності приступити до виконання взятих на себе зобов`язань за Договором №544 на надання послуг з пошукової оптимізації (SEO) від 17.07.2025 або повернення сплачених позивачем коштів у випадку, якщо відповідач не приступить до виконання взятих на себе зобов`язань протягом 3 днів з дати отримання вимоги, оскільки позивач відмовляється від Договору, виконання втратить інтерес для позивача.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач не приступив до виконання взятих на себе зобов`язань та не повернув сплачені позивачем кошти у розмірі 21 000 грн.

Протилежного відповідачем не доведено.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За змістом п. 6.1 Договору, останній може бути розірваний будь-якою зі сторін з повідомленням за 7 календарних днів.

Як стверджує позивач та встановлено судом, 12.08.2025 було направлено на адресу відповідача: Волинська обл., Луцький р-н, село Зміїнець, вулиця Затишна, будинок 8 вимогу- претензію від 11.08.2025(а.с.10-11).

При цьому, в контексті наведеного, суд враховує, що направлення 12.08.2025 цінного листа №830 з описом вкладення кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - документ у паперовій або електронній формі, що сформований програмним забезпеченням Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за зазначеним заявником критерієм пошуку та містить відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру (ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Відповідно до п. 5. ч. 4 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про фізичну особу підприємця місцезнаходження (адреса місця проживання, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем).

Як унормовано ч.ч. 1, 2, 4 ст. 10 вказаного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцезнаходження (адреса місця проживання, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем) фізичної особи-підприємця Журавльова Владислава Андрійовича АДРЕСА_1 .

Вимога-претензія від 11.08.2025 надсилалася за місцезнаходженням (адреса місця проживання, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем) фізичної особи-підприємця Журавльова Владислава Андрійовича, вважається врученою 20.08.2025 з проставленої відділенням поштового зв`язку відмітки "одержувач відсутній за вказаною адресою" у відповідності до трекінгу відправлень сайту Укрпошти.

Враховуючи наведене, не отримання відповідачем кореспонденції, яку було надіслано за належною адресою, є обставиною, яка зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу, відповідно, відповідач несе ризики такої своєї поведінки, що цілком залежала від його волі.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України у справі №914/866/17 від 24.04.18.

Згідно із статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Оскільки частина друга статті 651 Цивільного кодексу України вказує на те, що договір може бути розірвано і в деяких випадках, передбачених законом або договором, то і в цьому випадку має застосовуватись критерій істотності порушення договірних умов, оскільки зворотнє може призвести до того, що кредитор, який має відповідно до закону або договору право на відмову від нього або розірвання, може ним скористатися за найменший відступ від умов договору. Таке положення є неприпустимим, оскільки може підірвати стабільність цивільного обороту і є надзвичайно несправедливим нехтуванням правовим принципом пропорційності тяжкості порушення і відповідальності.

Незастосування критерію істотності позбавляє порушника можливості заперечувати проти розірвання договору і провокує кредитора відмовлятися від договору (розривати) під прикриттям найменшого порушення.

При оцінці істотності порушення умов договору як підстави для його розірвання необхідно враховувати такі чинники: 1) значущість шкоди від порушення; 2) фактор неможливості або ускладненості покладання відповідальності за збитки на боржника; 3) значущість порушення як такого; 4) втрату кредитором інтересу у виконанні договору; 5) втрату довіри до боржника; 6) фактор передбачуваних негативних наслідків порушення; 7) принциповість суворого дотримання умов договору; 8) інтерес боржника у збереженні договору; 9) ступінь виконання договору до моменту його розірвання; 10) відсутність інтересу боржника у збереженні договору; 11) не оспорювання боржником здійсненої кредитором односторонньої відмови протягом розумного строку; 12) звільнення боржника від відповідальності за допущене порушення; 13) недобросовісність боржника; 14) врахування вини кредитора і його добросовісності; 15) неодноразовість порушення (визначення істотності порушення за сукупністю); 16) публічний характер порушеного договору; 17) неусунення боржником порушення в додатковий термін; 18) ненадання боржникові можливості усунути порушення; 19) готовність боржника усунути порушення, виражена у вигляді відповідного запиту; 20) об`єктивну неможливість усунення порушення; 21) можливість легкого виправлення порушення силами кредитора або залучених ним осіб.

Одним із факторів, що може братися до уваги, є питання про те, наскільки боржник, який порушив договір, реально заінтересований у збереженні договору: чи не спричинить розірвання договору для нього значної шкоди. Розірвання порушеного договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості правопорушення.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Одним із проявів добросовісності в зобов`язальних правовідносинах є те, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Тлумачення статті 629 Цивільного кодексу України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментальних принципів, на якому ґрунтується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язків (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватись з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та/або упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією із сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво).

Відповідно до ч. 3 ст. 612 Цивільного кодексу України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Згідно ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства

Судом встановлено, що строки виконання робіт, надання послуг Договором не були встановлені сторонами.

Проте, відповідачем не виконано вимоги-претензії від 12.08.2025 щодо необхідності приступити до виконання взятих на себе зобов`язань за Договором протягом 3 днів з дати отримання вимоги, тому позивач відмовився від Договору, оскільки виконання втратило для нього інтерес.

Судом встановлено, що у відповідності до п.6.1 Договору, останній вважається розірваним з 28.08.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 906 Цивільного кодексу України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Системний аналіз вказаних законодавчих норм дозволяє дійти до висновку, що для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

За відсутності хоча б одного з цих елементів відповідальність не настає.

Судом встановлено, що у даній справі наявний повний склад правопорушення, як-то: протиправна поведінка відповідача, його бездіяльність; шкідливий результат такої поведінки у формі сплаченої 21000 грн (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина відповідача.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Як встановив суд, внаслідок невиконання відповідачем робіт, ненадання послуг, не оспорювання боржником здійсненої кредитором односторонньої відмови протягом розумного строку, втрати позивачем інтересу до результату наданих послуг/робіт та довіри до боржника, ним було реалізовано права на одностороннє розірвання договору, що передбачене ст. 611, ч.3 ст. 612, ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України та п. 6.1 Договору шляхом надіслання вимоги - претензії.

Враховуючи викладене, на підставі належним чином оцінених доказів, суд дійшов висновку про те, що Договір є розірваним, тому спричинені позивачу збитки у розмірі внесених на виконання цього договору коштів в розмірі 21 000 грн підлягають стягненню з відповідача, а відтак наявні правові підстави для задоволення позову.

За приписами ст. 129 ГПК України, судовий збір, сплачений позивачем в сумі 3028 грн, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд України,-

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Журавльова Владислава Андрійовича ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Білоуса Олександра Володимировича ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) 21000 грн (двадцять одна тисяча гривень 00 коп), а також 3028 (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп) грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 24.10.2025

Суддя А. С. Вороняк