ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2025 р. Справа№ 910/1236/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

секретар

судового засідання Рибчич А.В.

за участю

представників:

від позивача - Гриценюк І.А.

від відповідача - Прохоров Ю.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець"

на рішення Господарського суду м. Києва від 06.05.2025 р. (повний текст складено 19.05.2025 р.) та на додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 20.05.2025 р. (повний текст складено 22.05.2025 р.)

у справі № 910/1236/25 (суддя - Мудрий С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Личівка Солар"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення 6057804,34 грн,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Личівка Солар" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" 7829453,48 грн, з яких: 6057804,34 грн - основна заборгованість, 1369608,18 грн - інфляційні втрати, 402 040,96 грн - 3% річних.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного договору № 965/01 від 13.11.2019 р. не здійснив повну оплату за придбану ним у позивача електричну енергію, вироблену за "зеленим" тарифом у період з лютого 2022 року по грудень 2022 року, з лютого 2023 року по липень 2023 року, та у період з вересня 2023 року по жовтень 2023 року, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість.

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Личівка Солар" подало заяву про зміну предмета позову шляхом відмови від стягнення 3% річних та інфляційних втрат, вирішуючи спір лише в межах суми основного боргу.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 06.05.2025 р. у справі № 910/1236/25 закрито провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 618416,64 грн. В іншій частині позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Личівка Солар" задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Личівка Солар" основний борг у розмірі 5439387,70 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду м. Києва від 20.05.2025 р. у справі № 910/1236/25 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Личівка Солар" про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Личівка Солар" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19000,00 грн.

Не погодившись з рішенням та додатковим рішенням, Державне підприємство "Гарантований покупець" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, також скасувати оскаржуване додаткове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що позивачем невірно визначено час виникнення зобов`язань Державного підприємства "Гарантований покупець" щодо здійснення розрахунку за укладеним договором і, тим самим, безпідставно збільшено період прострочення спірних платежів. Зобов`язання відповідача перед позивачем згідно з алгоритмом розрахунків, який встановлений п. 11.4 Порядку № 461, за спірні розрахункові періоди не виникли, оскільки на даний момент відповідач недоотримує кошти від НЕК "Укренерго" в якості оплати послуги. До того ж, скаржник вважає, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення наказів Міністерства енергетики України від 28.03.2022 р. "Про розрахунки на ринку електричної енергії" № 140 та від 15.06.2022 р. "Про розрахунок з виробниками за "зеленим тарифом" № 206, які в особливий період дії воєнного стану встановлюють інший порядок та спосіб виконання зобов`язань відповідача перед позивачем, ніж встановлений Порядком № 641 та договором.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2025 р. апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" у справі № 910/1236/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 р. апеляційну скаргу у справі № 910/1236/25 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги не більше десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2025 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/1236/25 та призначено до розгляду на 05.08.2025 р.

У судовому засіданні 05.08.2025 р. представники сторін надали усні пояснення по суті апеляційної скарги, після чого оголошено перерву до 30.09.2025 р.

У судовому засіданні 30.09.2025 р. представники сторін у судових дебатах підтримали свої пояснення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

13.11.2019 р. між Державним підприємством "Гарантований покупець" (далі - гарантований покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Личівка Солар" (далі - виробник за "зеленим" тарифом) було укладено договір № 965/01 (далі - договір).

31.03.2020 р. між Державним підприємством "Гарантований покупець" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Личівка Солар" було укладено додаткову угоду №788/01/20, якою слова "виробник за "зеленим" тарифом" замінено словами "продавець за "зеленим" тарифом", а також пункти 1-7 вищевказаного договору викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 1.1 договору, у редакції додаткової угоди від 31.03.2020 р. № 788/01/20, продавець за "зеленим тарифом" зобов`язався продавати, а гарантований покупець - купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 641 від 26.04.2019 р. (далі - Порядок № 641 від 26.04.2019 р.), Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 2804 від 13.12.2019 р. (далі - Порядок № 2804 від 13.12.2019 р.).

Згідно з п. 4.1 договору, у редакції додаткової угоди від 31.03.2020 р. № 788/01/20, продавець за "зеленим" тарифом має право вимагати від гарантованого покупця повну та своєчасну оплату товарної продукції відповідно до глави 3 цього правочину.

Як передбачено п. п. 1, 2 п. 4.5 договору, у редакції додаткової угоди від 31.03.2020 р. № 788/01/20, гарантований покупець зобов`язаний купувати у продавця за "зеленим" тарифом вироблену електричну енергію за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб, а також зобов`язаний у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у продавця за "зеленим" тарифом електричну енергію.

За п. 3.1 договору, у редакції додаткової угоди від 31.03.2020 р. № 788/01/20, обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку № 641 від 26.04.2019 р. або глави 5 Порядку № 2804 від 13.12.2019 р. на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку № 641 від 26.04.2019 р. або глави 4 Порядку № 2804 від 13.12.2019 р.

У відповідності до п. 3.2 договору, у редакції додаткової угоди від 31.03.2020 р. № 788/01/20, розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок виробника за "зеленим" тарифом, з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п. 3.3 договору, у редакції додаткової угоди від 31.03.2020 р. № 788/01/20, оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у продавців за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку № 641 від 26.04.2019 р. або глави 6 Порядку № 2804 від 13.12.2019 р.

Постановою НКРЕКП від 09.09.2022 р. № 1117 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої Державним підприємством "Гарантований покупець" у січні - травні, липні, жовтні 2021 року та у лютому - червні 2022 року (постанову опубліковано на офіційному сайті регулятора 12.09.2022 р.).

Постановою НКРЕКП від 20.09.2022 р. № 1190 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої Державним підприємством "Гарантований покупець" у липні 2022 року (постанову опубліковано на офіційному сайті регулятора 21.09.2022 р.).

Постановою НКРЕКП від 14.03.2023 р. № 473 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої Державним підприємством "Гарантований покупець" у серпні 2022 року (постанову опубліковано на офіційному сайті регулятора 15.03.2023 р.).

Постановою НКРЕКП 30.04.2024 р. № 858 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої Державним підприємством "Гарантований покупець" у січні, лютому та липні - вересні 2023 року (постанову опубліковано на офіційному сайті регулятора 01.05.2024 р.).

Постановою НКРЕКП від 08.05.2024 р. № 896 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої Державним підприємством "Гарантований покупець" у грудні 2022 року, у березні - червні 2023 року та у листопаді та грудні 2023 року (постанову опубліковано на офіційному сайті регулятора 10.05.2024 р.).

Постановою НКРЕКП від 15.05.2024 р. № 946 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої Державним підприємством "Гарантований покупець" у вересні-листопаді 2022 року та у жовтні 2023 року (постанову опубліковано на офіційному сайті регулятора 16.05.2024 р.).

У період з лютого 2022 року по грудень 2022 року, з лютого 2023 року по липень 2023 року, з вересня 2023 року по жовтень 2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Личівка Солар" було продано, а Державним підприємством "Гарантований покупець" куплено відпущену електричну енергію у загальному розмірі 22472969,34? грн (разом із ПДВ), що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії:

- від 28.02.2022 р. за лютий 2022 року на суму 529897,20 грн;

- від 31.03.2022 р. за березень 2022 року на суму 594417,00 грн;

- від 30.04.2022 р. за квітень 2022 року на суму 932438,52 грн;

- від 31.05.2022 р. за травень 2022 року на суму 1127978,81 грн;

- від 30.06.2022 р. за червень 2022 року на суму 1111778,11 грн;

- від 31.07.2022 р. за липень 2022 року (з урахуванням акту коригування від 16.05.2024 р.) на суму 1540 029,66 грн;

- від 31.08.2022 р. за серпень 2022 року (з урахуванням акту коригування від 17.05.2024 р.) на суму 1478847,74? грн;

- від 30.09.2022 р. за вересень 2022 року (з урахуванням акту коригування від 30.04.2024 р.) на суму 970265,96? грн;

- від 31.10.2022 р. за жовтень 2022 року на суму 1081271,86 грн;

- від 30.11.2022 р. за листопад 2022 року на суму 203307,65 грн;

- від 31.12.2022 р. за грудень 2022 року на суму 189789,46 грн;

- від 28.02.2023 р. за лютий 2023 року на суму 681630,12 грн;

- від 31.03.2023 р. за березень 2023 року на суму 790238,39 грн;

- від 30.04.2023 р. за квітень 2023 року на суму 986528,34 грн;

- від 31.05.2023 р. за травень 2023 року на суму 2306429,65 грн;

- від 30.06.2023 р. за червень 2023 року на суму 2178549,01 грн;

- від 31.07.2023 р. за липень 2023 року на суму 2613168,71 грн;

- від 30.09.2023 р. за вересень 2023 року на суму 1966511,36? грн;

- від 31.10.2023 р. за жовтень 2023 року на суму 1189891,79 грн.

Вказані акти підписані уповноваженими представниками обох сторін без зауважень.

На виконання умов укладеного договору щодо оплати за відпущену електричну енергію Державне підприємство "Гарантований покупець" розрахувалось частково у розмірі 16415165,00 грн, що підтверджується платіжними документами.

Так, станом на момент звернення позивача з даним позовом заборгованість відповідача становила 6057804,34 грн:

за лютий 2022 року - 50 880,10 грн;

за березень 2022 року - 491 679,94 грн;

за квітень 2022 року - 472 135,46 грн;

за травень 2022 року - 933 022,69 грн;

за червень 2022 року - 832 690,70 грн;

за липень 2022 року - 1 049 755,96 грн;

за серпень 2022 року - 798 410,64 грн;

за вересень 2022 року - 327 236,21 грн;

за жовтень 2022 року - 200 182,09 грн;

за листопад 2022 року - 4 561,77 грн;

за грудень 2022 року - 24 261,31 грн;

за лютий 2023 року - 28 456,63 грн;

за березень 2023 року - 20 571,55 грн;

за квітень 2023 року - 77 741,96 грн;

за травень 2023 року - 455 261,94 грн;

за червень 2023 року - 146 923,41 грн;

за липень 2023 року - 15 612,77 грн;

за вересень 2023 року - 62 464,04 грн;

за жовтень 2023 року - 65 955,17 грн.

Інших доказів оплати вартості відпущеної електричної енергії матеріали справи не містять та не були надані відповідачем і розмір основної заборгованості не заперечувався відповідачем.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, в порушення умов укладеного між сторонами договору № 965/01 від 13.11.2019 р. не у повному обсязі оплатив придбану у позивача електричну енергію у період з лютого 2022 року по грудень 2022 року, з лютого 2023 року по липень 2023 року, та у період з вересня 2023 року по жовтень 2023 року, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість.

За змістом ст. 193 ГК України, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ст. 662 ЦК України).

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як передбачено ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Закону України "Про ринок електричної енергії" електрична енергія, вироблена на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблена лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), може бути продана її виробниками за двосторонніми договорами, на ринку "на добу наперед", на внутрішньодобовому ринку та на балансуючому ринку за цінами, що склалися на відповідних ринках, або за "зеленим" тарифом, аукціонною ціною, встановленими (визначеними) відповідно до Закону України "Про альтернативні джерела енергії".

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 71 Закону України "Про ринок електричної енергії" виробники електричної енергії, яким встановлено "зелений" тариф, мають право продати електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього гарантованому покупцю відповідно до цього Закону.

За ч. 3 ст. 71 Закону України "Про ринок електричної енергії" виробники, передбачені частиною другою цієї статті, зобов`язані: 1) стати учасником ринку у порядку, визначеному цим Законом; 2) укласти з гарантованим покупцем двосторонній договір за типовою формою договору купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом або за типовою формою договору про купівлю-продаж електричної енергії між гарантованим покупцем та суб`єктом господарювання, який за результатами аукціону набув право на підтримку; 3) увійти на підставі договору до балансуючої групи гарантованого покупця; 4) щодобово подавати гарантованому покупцю погодинні графіки відпуску електричної енергії на наступну добу у порядку та формі, визначених двостороннім договором з гарантованим покупцем.

Отже, укладення Товариством з обмеженою відповідальністю "Личівка Солар" та Державним підприємством "Гарантований покупець" договору, з урахуванням внесених змін, було спрямоване на продаж виробленої останнім електричної енергії та одночасного обов`язку відповідача по здійсненню купівлі всього її обсягу та оплати відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку від 26.04.2019 р. № 641 та Порядку від 13.12.2019 р. № 2804.

Згідно з ч. 1 ст. 276 ГК України, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін. У разі якщо енергія виділяється в рахунок замовлення на пріоритетні державні потреби (ліміту), енергопостачальник не має права зменшувати абоненту цей ліміт без його згоди.

Відповідно до ч. 7 ст. 276 ГК України, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів

Так, у відповідності до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії" Товариство з обмеженою відповідальністю "Личівка Солар" має право на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів на ринку електричної енергії та за допоміжні послуги, Державне підприємство "Гарантований покупець" зобов`язане сплачувати своєчасно та повному обсязі за електричну енергію, куплену у виробників, яким встановлено "зелений" тариф, а також у виробників, які за результатами аукціону набули право на підтримку.

Як було встановлено вище, розмір заборгованості відповідача за договором у період з лютого 2022 року по грудень 2022 року, з лютого 2023 року по липень 2023 року, з вересня 2023 року по жовтень 2023 року складає 6057804,34 грн, що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії та актами коригування, які підписані уповноваженими представниками обох сторін без зауважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

За пунктом 3.3 договору, у редакції додаткової угоди від 31.03.2020 р. № 788/01/20, оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у продавців за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку № 641 від 26.04.2019 р. або глави 6 Порядку № 2804 від 13.12.2019 р.

Відповідно до п. 10.1 Порядку № 641 від 26.04.2019 р. до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої адміністратором комерційного обліку, підписаної кваліфікованим електронним підписом, уповноваженої особи, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію. До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої адміністратором комерційного обліку, підписаної кваліфікованим електронним підписом уповноваженої особи, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Як передбачено п. 10.4 Порядку № 641, після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.

Тобто, за загальним правилом, гарантований покупець здійснює оплати виробникам електричної енергії за "зеленим" тарифом, в тому числі й позивачу, в 3 етапи, попередньо отримавши кошти від оператора системи передачі ( (НЕК "Укренерго"):

- до 15 числа розрахункового місяця (абз. 1 п. 10.1 Порядку № 641),

- до 25 числа розрахункового місяця (абз. 2 п. 10.1 Порядку № 641),

- протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення регулятора (Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг) щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці (пункту 10.4 Порядку № 641).

Як було встановлено вище, постановами НКРЕКП було затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої підприємством.

Водночас, постановою НКРЕКП №178 від 24.01.2024 р. Порядок № 641 був викладений у новій редакції.

Згідно з п. 11.4 Порядку № 641 гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за "зеленим" тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом 5 робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

Відповідно до ст. 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Отже застосовується нормативно-правовий акт, який набув чинності та залишався чинним на момент виникнення та припинення спірних правовідносин.

Оскільки постанови НКРЕКП № 1117, № 1190, № 473 були затверджені та оприлюднені до 26.01.2024 р., тому розрахунки за електричну енергію, відпущену у період лютий 2022 року - серпень 2022 року, необхідно здійснювати у порядку та строки, встановлені пунктом 10.4 Порядку № 641 - протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення регулятора.

Постанови НКРЕКП № 858, № 896 та № 946 затверджені та оприлюднені після 26.01.02024 р., тобто після набрання чинності змін до Порядку № 641, тому розрахунки за електричну енергію, відпущену за період вересень 2022 року - грудень 2022 року, лютий 2023 року - липень 2023 року, вересень 2023 року - жовтень 2023 року, необхідно здійснювати у порядку та в строки, встановлені пунктом 11.4 Порядку № 641 (у редакції, чинній з 26.01.2024 р.) - протягом 5 робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора.

Доводи скаржника про те, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення наказів Міністерства енергетики України від 28.03.2022 р. "Про розрахунки на ринку електричної енергії" № 140 та від 15.06.2022 р. "Про розрахунок з виробниками за "зеленим тарифом" № 206, які в особливий період дії воєнного стану встановлюють інший порядок та спосіб виконання зобов`язань відповідача перед позивачем, ніж встановлений Порядком № 641 та договором, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ч. 8 ст. 16 Закону України "Про ринок електричної енергії", у разі введення особливого періоду електроенергетичні підприємства діють згідно із Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" і нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, які регулюють функціонування електроенергетики в умовах особливого періоду.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Як передбачено ч. 2 ст. 11 Закону України "Про функціонування паливно енергетичного комплексу в особливий період", забезпечення функціонування паливно-енергетичного комплексу, в особливий період покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у паливно-енергетичному комплексі.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022р. № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 р. та станом на момент розгляду даної справи діє воєнний стан.

У зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, з урахуванням вимог ч. 8 ст. 16 Закону України "Про ринок електричної енергії", Міністерством енергетики України в межах повноважень, передбачених пунктом 8 Положення № 507, видано наказ від 28.03.2022 р. № 140, який був чинний до 05.07.2022 р. (втратив чинність на підставі наказу від 05.07.2022 №221) та наказ № 206 від 15.06.2022 р. № 206 (втратив чинність на підставі наказу від 01.04.2024 р. № 136).

Так, наказом № 140 Державне підприємство "Гарантований покупець" з дати набрання чинності цим наказом на період дії воєнного стану в Україні з коштів, що наявні на поточному рахунку та надходять від продажу електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, забезпечує перерахування коштів на сплату авансових платежів за придбану електричну енергію, вироблену з альтернативних джерел енергії, виробникам електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що мають договірні відносини з Державним підприємством "Гарантований покупець", із дотриманням Порядку № 641.

Відповідно до п. 1.1.1 наказу № 140 за результатами продажу електричної енергії за перші 10 днів розрахункового місяця розподіл грошових коштів, наявних на поточному рахунку Державного підприємства "Гарантований покупець" станом на 10 число розрахункового місяця, для виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії з енергії сонячного випромінювання здійснюється відповідно до таких показників: сума, що дорівнює значенню 15 відсотків від середньозваженого розміру "зеленого" тарифу за 2021 рік.

Згідно з п. 1.2 наказу № 140, у випадку нестачі грошових коштів для забезпечення виплати сум, передбачених підпунктом 1.1.1-1.1.5, наявні грошові кошти розподіляються між виробниками пропорційно до показників, зазначених у підпунктах 1.1.1-1.1.5.

Як передбачено п. 1.3 наказу № 140, за результатами продажу електричної енергії за подальші 10 днів розрахункового місяця, а також за результатами розрахункового місяця, розподіл грошових коштів, наявних на поточному рахунку ДП "Гарантований покупець" станом на 20 число (або на кінець) розрахункового місяця, здійснюється таким чином, щоб за результатами 20 днів розрахункового місяця (або за результатами розрахункового місяця) було збережено показники розрахунків, передбачених підпунктами 1.1.1-1.1.5.

Аналогічний механізм розподілу коштів після втрати чинності наказу № 140 запроваджено наказом № 206, що діяв протягом періоду з 24.06.2022 р. до 16.04.2024 р.

Наказом № 206 Державне підприємство "Гарантований покупець" на період дії воєнного стану в Україні з коштів, що наявні на поточному рахунку та надходять від продажу електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, забезпечує перерахування коштів на сплату платежів за придбану електричну енергію, вироблену з альтернативних джерел енергії, виробникам електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що мають договірні відносини з Державним підприємством "Гарантований покупець", із дотриманням вимог Порядку № 641 та з урахуванням положень, викладених у пункті 2 наказу:

- установити, що за результатами продажу електричної енергії за перші 10 днів розрахункового місяця розподіл грошових коштів, наявних на поточному рахунку Державного підприємства "Гарантований покупець" станом на 10 число розрахункового місяця, для виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії з енергії сонячного випромінювання, здійснюється відповідно до таких показників:

- сума, що дорівнює значенню 18 відсотків від середньозваженого розміру "зеленого" тарифу за 2021 рік;

- у випадку наявності залишку грошових коштів, що залишився на поточному рахунку після виконання підпунктів 1-5 цього пункту 2, цей залишок розподіляється та спрямовується виробникам пропорційно розміру нарахувань для відповідного виробника, здійснених з урахуванням підпунктів 1-5 цього пункту, але не більше вартості товарної продукції розрахункового періоду, розрахованої за "зеленим" тарифом для такого виробника;

- у випадку нестачі грошових коштів для забезпечення виплати сум, передбачених підпунктами 1-5 цього пункту, наявні грошові кошти розподіляються між виробниками пропорційно до показників, зазначених у підпунктах 1-5 пункту 2;

- установити, що за результатами продажу електричної енергії за подальші 10 днів розрахункового місяця, а також за результатами розрахункового місяця, розподіл грошових коштів, наявних на поточному рахунку Державного підприємства "Гарантований покупець" станом на 20 число (або на кінець) розрахункового місяця, здійснюється таким чином, щоб за результатами 20 днів розрахункового місяця (або за результатами розрахункового місяця) було збережено показники розрахунків, передбачених підпунктами 1-5 пункту 2 цього наказу.

При цьому, накази не змінюють обов`язку Державного підприємства "Гарантований покупець" здійснити остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення НКРЕКП щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

На час воєнного стану на Державне підприємство "Гарантований покупець" було покладено обов`язок пропорційного розрахунку з виробниками електричної енергії з альтернативних джерел з урахуванням коштів, що наявні на його поточному рахунку, та надходять від продажу електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2024 р. у справі № 910/6185/23 та постанові від 11.04.2024 р. у справі № 910/9100/22.

Метою наказів № 140 та № 206 визначено забезпечення безпеки постачання електричної енергії споживачам та уникнення ризиків призупинення діяльності виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії в умовах воєнного стану.

Отже, Міністерство енергетики України змінило відсоткове співвідношення розподілу коштів між виробниками за "зеленим" тарифом з метою збереження можливості для всіх виробників здійснювати виробництво електричної енергії з альтернативних джерел. Обов`язок розподілу було покладено на Державне підприємство "Гарантований покупець" у залежності від коштів, що наявні на його поточному рахунку, та надходять від продажу електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії.

Між тим наказ № 206, як і попередній наказ № 140 ніяким чином не обмежують право виробника електричної енергії за "зеленим" тарифом на отримання повної вартості проданої електричної енергії, встановленої укладеним договором, а також не змінює терміни виникнення та виконання грошових зобов`язань гарантованого покупця щодо проведення остаточних розрахунків за договором та згідно з пунктом 10.4 Порядку № 641.

Оскільки положення наказів № 140 та № 206 не змінюють порядок та строки розрахунків за придбану електричну енергію за договором, укладеним з виробником електричної енергії за "зеленим" тарифом на час дії особливого періоду, тому для визначення строку виконання грошового зобов`язання гарантованого покупця у розмірі 100% оплати за поставлену електричну енергію виробника за "зеленим" тарифом у період дії воєнного стану не має значення та не потребує доведення обставина наявності/відсутності на рахунках Державного підприємства "Гарантований покупець" коштів, необхідних для розрахунку з виробниками електричної енергії з альтернативних джерел, позаяк визначення строків розрахунків наведено у пункті 10.4 Порядку № 641.

Міністерство енергетики України наказом № 136 від 01.04.2024 р. скасувало дію наказу № 206, яким встановлювались для Державного підприємства "Гарантований покупець" мінімальні відсотки виплат виробникам електроенергії з ВДЕ (відновлювальні джерела електроенергії) вартості отриманої електроенергії.

Отже, відсутні будь-які законодавчі обмеження щодо розміру виплат, які передбачені Порядком № 641.

Схожих за змістом висновків дійшла об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.06.2024 р. у справі № 910/4439/23.

Доводи скаржника про те, що зобов`язання відповідача перед позивачем згідно з алгоритмом розрахунків, який встановлений п. 11.4 Порядку № 461, за спірні розрахункові періоди не виникли, оскільки на даний момент відповідач недоотримує кошти від НЕК "Укренерго" в якості оплати послуги, судова колегія вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, та відповідно до статті 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Правовідносини, які виникають за договором купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом, та правовідносини, які виникають за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, незважаючи на їхню пов`язаність, є самостійним зобов`язаннями з самостійними предметами та суб`єктами.

Однак, ні укладений між сторонами договір, ні Порядок № 641 не містять умов та правил, які визначали б стан виконання гарантованим покупцем обов`язків за договором в залежності від виконання НЕК "Укренерго" обов`язків за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.

Посилання скаржника на те, що він не має можливості забезпечити повну оплату електричної енергії за "зеленим" тарифом у зв`язку з тим, що недоотримує кошти від НЕК "Укренерго" в якості оплати послуги, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки умовами укладеного договору та вимогами чинного законодавства не передбачено можливість зміни строку виконання відповідачем зобов`язань по оплаті товару через зміну обставин.

Щодо доводів скаржника про те, що позивач має перед відповідачем заборгованість за послугу з відшкодування частки вартості небалансу електричної енергії балансуючої групи гарантованого покупця в сумі 2210442,18 грн, що є підставою для зменшення суми заборгованості, судова колегія зазначає таке.

Так, постановою НКРЕКП від 03.04.2024 р. № 652, абз. 3 пп. 13 п. 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 25.02.2022 р. № 332 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" викладено у такій редакції: "Гарантований покупець має право зменшити рівень розрахунків із продавцем за "зеленим" тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення".

Відповідач має право припинити свої зобов`язання перед позивачем за спірний період шляхом зарахування зустрічних вимог, що відповідно до ч. 2 ст. 601 ЦК України може здійснюватися за заявою. Водночас, дані положення не звільняють відповідача від обов`язку здійснити повну оплату придбаної електричної енергії за відповідними договорами.

Однак у матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до позивача з вимогами погасити заборгованість за актами приймання передачі послуги з відшкодування вартості небалансу електричної енергії балансуючої групи на вказану вище суму.

Також, у разі наявності у позивача заборгованості перед відповідачем, останній не був позбавлений права заявити відповідні вимоги в межах цієї справи шляхом пред`явлення зустрічного позову.

Таким чином, відсутні правові підстави для зменшення або зміни розміру заявлених у цій справі позовних вимог у частині спірної суми основного боргу.

Отже, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання із оплати відпущеної позивачем електроенергії, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за укладеним договором за період з лютого 2022 року по грудень 2022 року, з лютого 2023 року по липень 2023 року, та у період з вересня 2023 року по жовтень 2023 року на загальну суму 6057804,34 грн.

Разом із цим, під час розгляду справи судом першої інстанції Державне підприємство "Гарантований покупець" добровільно сплатило 618416,64 грн основного боргу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, зокрема, у разі відсутності предмету спору.

Враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку сплатив суму основного боргу у розмірі 618416,64 грн, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про закриття провадження у справі № 910/1236/25 у цій частині на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 965/01 від 13.11.2019 р. є обґрунтованою, доведеною та підлягає задоволенню у розмірі 5439387,70 грн (6057804,34 грн - 618416,64 грн).

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.

Стосовно витрат позивача на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 19000,00 грн, судова колегія зазначає наступне.

15.08.2023 р. між Адвокатським об`єднанням "Епсілон Груп" (далі - адвокатське об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Личівка Солар" (далі - клієнт) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № ЛС-150823.

Відповідно до п. 1.1 договору адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової (правничої) допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої (правової) допомоги та фактичні (додаткові) витрати, необхідні для виконання цього договору.

23.01.2025 р. між Адвокатським об`єднанням "Епсілон Груп" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Личівка Солар" укладено додаткову угоду до договору про надання правової (правничої) допомоги № ЛС-150823 від 15.08.2023 р. (далі - додаткова угода).

Згідно з п. 1 додаткової угоди за надання правової (правничої) допомоги, пов`язаної із юридичною підготовкою позову та супроводом справи в Господарському суді міста Києва за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Личівка Солар" до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення коштів за договором № 950/01 від 13.11.2019 р. (заборгованість за поставлену електроенергію 2022 - 2023 року), розмір гонорару є фіксованою сумою, що становить 19000,00 грн та не залежить від кількості документів та/або годин, витрачених адвокатом для надання правової (правничої) допомоги.

09.05.2025 р. між сторонами складено акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової (правничої) допомоги № ЛС-150823 від 15.08.2023 р. на загальну вартість послуг у розмірі 19000,00 грн.

Як передбачено ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У відповідності до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Як передбачено ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126 ГПК України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Згідно з п. 2 ч. ч. 5, 6 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24.01.2022 р. у справі № 911/2737/17).

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 910/13071/19 від 20.11.2020 р.

Отже питання про відшкодування витрат на правничу допомогу вирішується судом виходячи із наданих у сукупності доказів, зокрема детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, з якого вбачається обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та вартість окремо кожної послуги.

Враховуючи викладене та беручи до уваги час на підготовку матеріалів до судового слухання, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про задоволення заяви позивача та стягнення з відповідача вартість витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у загальному розмірі 19000,00 грн.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 06.05.2025 р. та додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 20.05.2025 р. у справі № 910/1236/25 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Державного підприємства "Гарантований покупець" задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 06.05.2025 р. у справі № 910/1236/25 залишити без змін.

3. Додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 20.05.2025 р. у справі № 910/1236/25 залишити без змін.

4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство "Гарантований покупець" .

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28.10.2025 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко