ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2025 року м.Дніпро Справа № 908/3106/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Кощеєв І.М., Дармін М.О.,

при секретарі судового засідання: Логвиненко І.Г.

представники учасників провадження:

від кредитора (Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»): Ракітін П.С. (власні засоби); Митюк С.П. (на зв`язок не вийшов, акт);

від кредитора (Мегес Світлани та Мегес Богдана): ОСОБА_1 (власні засоби);

від арбітражного керуючого Макового О.В.: Хоменко В.О. (на зв`язок не вийшов, акт);

інші учасники не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 11.07.2023 (грошові вимоги) у справі № 908/3106/20 (суддя Юлдашев О.О.)

боржник Товариство з обмеженою відповідальністю "Тех Пром Газ" (69063, м. Запоріжжя, вул. Покровська, 9; адреса для листування: 69001, м. Запоріжжя, а/с 1374, код в ЄДР 41931010)

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.01.2021, зокрема, відкрито провадження у справі № 908/3106/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Тех Пром Газ" (далі - ТОВ "Тех Пром Газ", боржник); введено процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Бурлакова В.В.

Постановою Господарського суду Запорізької області від 20.09.2022 у справі № 908/3106/20, зокрема, припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "Тех Пром Газ"; припинено повноваження розпорядника майна боржника Бурлакова В.В.; визнано ТОВ "Тех Пром Газ" банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором ТОВ "Тех Пром Газ" призначено арбітражного керуючого Макового Олександра Віталійовича.

26.04.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява від Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області (далі ГУ ДПС у Запорізькій області, кредитор) про визнання грошових вимог до боржника, в якій заявник з урахуванням поданої заяви про уточнення від 13.06.2023, просив визнати грошові вимоги до боржника в розмірі 545 486 210,89 грн., з яких:

- 432 584 967,00 грн зобов`язання;

- 108 222 451,75 грн штрафні санкції;

- 4 678 792,14 грн пеня;

- та окремо судовий збір в розмірі 5 368,00 грн.

В обґрунтування поданої заяви з грошовими вимогами до боржника ГУ ДПС у Запорізькій області зазначено, що за боржником - ТОВ Тех Пром Газ рахується податковий борг у сумі 545 486 210,89 грн. а саме:

- податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств виник на підставі донарахування податкового зобов`язання та штрафних санкцій по податковому повідомленню - рішенню (форми Р) № 2837/13-01-07-04 від 14.02.2023 на суму 290 821 775,00 грн. з яких грошове зобов`язання становить 232 657 420,00 грн. та 58 164 355,00 грн. складають штрафні санкції. ППР винесено на підставі акту перевірки від 20.01.2023 № 39/08-01-07-01/41931010; донарахування штрафних санкцій по податковому повідомленню - рішенню (форми ПС) №2841/13-01-07-04 від 14.02.2023 у розмірі 1 360,00 грн. ППР винесено на підставі акту перевірки від 20.01.2023 № 39/08-01-07-01/41931010;

- податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів виник на підставі донарахування податкового зобов`язання та штрафних санкцій по податковому повідомленню - рішенню (форми Р) №2839/13-01-07-04 від 14.02.2023 на суму 249 909 433,75 грн., з яких зобов`язання становить 199 927 547,00 грн. та 49 981 886,75 грн. складають штрафні санкції. ППР винесено на підставі акту перевірки від 20.02.2023 № 39/08-01 -07-01/41931010; донарахування штрафних санкцій по податковому повідомленню - рішенню (форми ПН) №2840/13-01-07-04 від 14.02.2023 у розмірі 74 850,00 грн. ППР винесено на підставі акту перевірки від 20.01.2023 № 39/08-01-07-01/41931010.

Станом на день подання уточнюючої заяви про вимоги боржнику нарахована пеня у розмірі 4 678 792,14 грн.

На час відкриття провадження у справі про банкрутство, за даними ГУ ДПС у Запорізькій області податкова заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю Тех Пром Газ перед ГУ ДПС у Запорізькій області становить 545 486 210,89 грн., з яких 432 584 967,00 грн. зобов`язання, 108 222 451,75 грн. штрафні санкції, 4 678 792,14 грн. пеня.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.07.2023 у справі №908/3106/20 грошові вимоги ГУ ДПС у Запорізькій області до боржника ТОВ "Тех Пром Газ" у розмірі 545 486 210,89 грн., з яких 432 584 967,00 грн. основного боргу, 108 222 451,75 грн. штрафні санкції, 4 678 792,14 грн. пені - відхилено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулось до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Запорізької області від 11.07.2023 у справі № 908/3106/20, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким визнати грошові вимоги Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу - Головного управління ДПС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тех Пром Газ" у розмірі 545 486 210, 89 грн (з яких: 432 584 967, 00 грн - зобов`язання та 108 222 451, 75 грн - штрафні санкції та 4 678 792, 14 грн пеня) та включити грошові вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області до реєстру вимог кредиторів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає наступні доводи:

- податкова перевірка, результати якої стали підставою для заявлення кредиторських вимог, проводилась за період до порушення провадження у справі про банкрутство, у зв`язку з чим донараховані податкові зобов`язання також нараховані за відповідні періоди;

- поза увагою місцевого господарського суду залишився період виникнення податкового боргу, отже кредиторські вимоги ГУ ДПС у Запорізькій області обґрунтовані, оскільки вони не є такими, що додатково виникли в розумінні ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно відзиву на апеляційну скаргу ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Тех Пром Газ" арбітражний керуючий Маковий О.В. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

В обґрунтування відзиву зазначає, що ГУ ДПС у м. Києві не скористалося своїм правом набути статус учасника у справі про банкрутство у якості конкурсного кредитора після офіційного оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Тех Пром Газ".

Також ГУ ДПС у Запорізькій області не скористалося і своїми правами, наданими Податковим кодексом України, щодо проведення перевірок до прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у справі.

Кредитор "Енерджі Стретеджі Кфт." згідно відзиву на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

В обґрунтування відзиву зазначає, що оскільки вимоги податкової не є такими, що додатково виникли, у розумінні ст. 59 КУзПБ, відповідно, останнім днем для подачі заяви про визнання грошових вимог було 15.02.2021 року (з урахуванням публікації повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника). Однак, Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулося з заявою про визнання грошових вимог до боржника ТОВ "Тех Пром Газ" до Господарського суду Запорізької області лише 26.04.2023, тобто, з пропуском строку для подачі заяви про визнання грошових вимог.

При цьому, позапланова невиїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Тех Пром Газ" з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного законодавства, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, іншого законодавства проводилася у період з 08.02.2018 по 13.01.2023, коли вже було визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Тех Пром Газ" банкрутом.

Кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" згідно поданого відзиву на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

В обґрунтування відзиву зазначає, що наслідки відкриття ліквідаційної процедури стосуються всіх вимог кредиторів, включно з поточними. Зокрема, з дня ухвалення постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута. Донарахування грошових зобов`язань, які відповідають поняттю "додаткові зобов`язання" в розумінні ч. 1 ст. 59 КУзПБ, після визнання ТОВ "Тех Пром Газ" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури є неправомірним. Тому, заявлені ГУ ДПС у Запорізькій області кредиторські вимоги до банкрута, які нараховані після визнання боржника банкрутом, суперечать ч. 1 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства, тому дані вимоги підлягають відхиленню повністю.

Згідно додаткових заперечень проти апеляційної скарги ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Тех Пром Газ" арбітражний керуючий Маковий О.В. вказує, що навіть якщо виходити з того, що податкові (грошові) зобов`язання у ТОВ "Тех Пром Газ" виникли за період 2019-2020 років, то вимоги щодо цих грошових зобов`язань винили тільки з прийняттям податкових повідомлень рішень № 2837/13-01-07-04 від 14.02.2023, №2841/13-01-07-04 від 14.02.2023, № 2839/13-01-07-04 від 14.02.2023, № 2840/13-01-07-04 від 14.02.2023.

До прийняття податкових повідомлень рішень цих вимог Головного управління ДПС у Запорізькій області не існувало і Головним управлінням ДПС в Запорізькій області вони не заявлялись.

Оскільки вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області до ТОВ "Тех Пром Газ" виникли після визнання ТОВ "Тех Пром Газ" банкрутом, Головне управління ДПС у Запорізькій області не може бути конкурсним кредитором.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.07.2024 апеляційну скаргу ГУ ДПС у Запорізькій області задоволено частково. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 11.07.2023 у справі №908/3106/20 скасовано. Ухвалено нове рішення.

Визнано грошові вимоги ГУ ДПС у Запорізькій області до ТОВ "Тех Пром Газ" в розмірі 437 263 759,14 грн., з яких 432 584 967,00 грн.- зобов`язання, 4 678 792,14 грн.- пеня.

Грошові вимоги ГУ ДПС у Запорізькій області до ТОВ "Тех Пром Газ" в розмірі 108 222 451,75 грн. (штраф) - відхилені.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.01.2025 касаційні скарги Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", ОСОБА_2 та Мегеса Богдана, ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Тех Пром Газ", арбітражного керуючого Макового О.В. на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.07.2024 у справі № 908/3106/20 - задоволено частково. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.07.2024 у справі № 908/3106/20 скасовано повністю. Справу № 908/3106/20 передано на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2025 для розгляду справи №908/3106/20 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), суддів: Дарміна М.О., Кощеєва І.М.

На підставі викладеного, апеляційна скарга Головного управління ДПС у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 11.07.2022 у цій справі 07.02.2025 прийнята до свого провадження зазначеною колегією суддів. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 23.06.2025.

13.06.2025 до суду від представника арбітражного керуючого адвоката Хоменко В.О. надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

Клопотання аналогічного змісту надійшло від представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвоката Пудкалюк К.О. 18.06.2025.

Аналогічне клопотання подано суду 20.06.2025 представником ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» Митюк С.П.

23.06.2025 у зв`язку з великим навантаженням та затримкою у слуханні справ, через закінченням робочого дня, слухання у справі №908/3106/20 не відбулось; розгляд справи вирішено призначити у судовому засіданні на 01.07.2025.

В судовому засіданні 01.07.2025 секретар судового засідання намагався вийти назв`язок з представником арбітражного керуючого адвокатом Хоменко В.О. і представником ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» адвокатом Митюк С.П., але останні на зв`язок не вийшли, про що складено акт.

В судовому засіданні 01.07.2025 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.01.2021, зокрема, відкрито провадження у справі № 908/3106/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Тех Пром Газ" (далі - ТОВ "Тех Пром Газ", боржник); введено процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Бурлакова В.В.

Постановою Господарського суду Запорізької області від 20.09.2022 у справі № 908/3106/20, зокрема, припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "Тех Пром Газ"; припинено повноваження розпорядника майна боржника Бурлакова В.В.; визнано ТОВ "Тех Пром Газ" банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором ТОВ "Тех Пром Газ" призначено арбітражного керуючого Макового Олександра Віталійовича.

26.04.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява від Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області (далі ГУ ДПС у Запорізькій області, кредитор) про визнання грошових вимог до боржника, в якій заявник з урахуванням поданої заяви про уточнення від 13.06.2023, просив визнати грошові вимоги до боржника в розмірі 545 486 210,89 грн., з яких:

- 432 584 967,00 грн зобов`язання;

- 108 222 451,75 грн штрафні санкції;

- 4 678 792,14 грн пеня;

- та окремо судовий збір в розмірі 5 368,00 грн.

Заявлені ДПІ вимоги становлять заборгованість із податкових зобов`язань у загальному розмірі 432 584 967,00 грн., штрафних санкцій за порушення податкового законодавства у розмірі 108 222 451,75 грн., пені, нарахованої на заборгованість у розмірі 4 678 792,14 грн. Зазначені суми були нараховані за результатами податкової перевірки боржника.

Працівниками ГУ ДПС у Запорізькій області відносно боржника була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 08.02.2018 по 13.01.2023, валютного законодавства за період з 08.02.2018 по 13.01.2023, з питань єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 08.02.2018 по 13.01.2023, іншого законодавства за період з 08.02.2018 по 13.01.2023, за результатами якої складено акт № 39/08-01-07-01/41931010 від 20.01.2023.

За підсумками перевірки ДПІ винесені податкові повідомлення-рішення щодо донарахування боржнику основного зобов`язання та штрафних санкцій:

- з податку на додану вартість:

1) податкове повідомлення рішення (форми Р) № 2839/13-01-07-04 від 14.02.2023 на суму 249 909 433,75 грн., з яких 199 927 547,00 грн. - основне зобов`язання, 49 981 886,75 грн. штрафні санкції;

2) податкове повідомлення рішення (форми ПН) № 2840/13-01-07-04 від 14.02.2023 року на суму 74 850,00 грн. штрафних санкцій.

У відповідності до п.п. 129.1.1. п. 129.11 ст. 129 Податкового кодексу України, податковим органом нарахована боржнику пеня з податку на додану вартість в сумі 4 678 792,14 грн.

- з податку на прибуток приватних підприємств:

1) податкове повідомлення рішення (форми Р) № 2837/13-01-07-04 від 14.02.2023 на суму 290 821 775,00 грн., з яких 232 657 420,00 грн. - основне зобов`язання, 58 164 355,00 грн. штрафні санкції;

2) податкове повідомлення рішення (форми ПС) № 2841/13-01-07-04 від 14.02.2023 року на суму 1 360,00 грн. штрафних санкцій.

Зі змісту заяви ГУ ДПС у Запорізькій області з грошовими вимогами до боржника та доданих до неї доказів вбачається, що терміном сплати боржником:

- податку на додану вартість:

1) податкове повідомлення рішення (форми Р) № 2839/13-01-07-04 від 14.02.2023 на суму 199 927 547,00 грн. - основне зобов`язання, є період з січня 2019 року по січень 2021 року.

- податку на прибуток приватних підприємств:

1) податкове повідомлення рішення (форми Р) № 2837/13-01-07-04 від 14.02.2023 на суму 232 657 420,00 грн. - основне зобов`язання, є період 2019 та 2020 років.

Пеня з податку на додану вартість в сумі 4 678 792,14 грн., нарахована податковим органом у відповідності до п.п. 129.1.1. п. 129.11 ст. 129 Податкового кодексу України, в період з січня 2019 року по грудень 2019 року, тобто до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Штрафні санкції за порушення податкового законодавства з податку на додану вартість у сумі 50 056 736,75 грн., застосовані до боржника шляхом прийняття податковим органом податкових повідомлень-рішень: (форми Р) №2839/13-01-07-04 від 14.02.2023; (форми ПН) № 2840/13-01-07-04 від 14.02.2023.

Штрафні санкції з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 58 165 715,00 грн. - застосовані до боржника шляхом прийняття податковим органом податкових повідомлень-рішень: (форми Р) № 2837/13-01-07-04 від 14.02.2023; (форми ПС) № 2841/13-01-07-04 від 14.02.2023, тобто після відкриття провадження у справі про банкрутство та визнання боржника банкрутом.

Як вже зазначалося ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.07.2023 відхиллено грошові вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області до Боржника в сумі 545 486 210,89 грн.

Приймаючи рішення, господарський суд першої інстанції виходив з тих обставин, що заявлені ГУ ДПС у Запорізькій області кредиторські вимоги до банкрута на суму 545 486 210,89 грн. виникли на підставі податкових повідомлень-рішень, які винесені після визнання боржника банкрутом, що суперечить частині 1 статті 59 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ), тому такі вимоги підлягають відхиленню повністю.

За висновками місцевого господарського суду ТОВ Тех Пром Газ могло відповідати виключно за зобов`язаннями, що виникли в періоді з 12.01.2021 до 20.09.2022.

Постанова апеляційного господарського суду від 02.07.2024 мотивована тим, що за податковими повідомленнями-рішеннями податкові зобов`язання боржника зі сплати податків виникло до відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Тех Пром Газ", тобто грошові вимоги кредитора на вказану суму виникли до визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, відповідно, підлягають визнанню в ліквідаційній процедурі.

Також, підлягає визнанню нарахована кредитором у відповідності до п.п. 129.1.1. п. 129.11 ст. 129 Податкового кодексу України, в період з січня 2019 року по грудень 2019 року, тобто до відкриття провадження у справі про банкрутство, пеня з податку на додану вартість в сумі 4 678 792,14 грн.

Штрафні санкції за порушення податкового законодавства з податку на додану вартість у сумі 50 056 736,75 грн. застосовані до боржника шляхом прийняття податковим органом податкових повідомлень-рішень: (форми Р) № 2839/13-01-07-04 від 14.02.2023; (форми ПН) № 2840/13-01-07-04 від 14.02.2023, тобто після відкриття провадження у справі про банкрутство та визнання боржника банкрутом.

З цих же підстав не підлягають визнанню заявлені до визнання кредитором штрафні санкції з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 58 165 715,00 грн., застосовані до боржника шляхом прийняття податковим органом податкових повідомлень-рішень: (форми Р) № 2837/13-01-07-04 від 14.02.2023; (форми ПС) № 2841/13-01-07-04 від 14.02.2023.

За висновком апеляційного господарського суду, податковим органом застосовані до боржника штрафні санкції на суму 108 222 451,75 грн. під час дії мораторію, що суперечить частині 3 статті 41 КУзПБ та є підставою для відхилення грошових вимог кредитора в цій частині.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, скасовуючи постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.07.2024, у постанові від 14.01.2025 у цій справі зазначив, що Верховний Суд у постанові від 25.02.2020 у справі № 1340/5767/18 дійшов висновку, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, а також строку - 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Строк у 1095 днів є присічним для контролюючого органу, протягом і в межах якого ним можуть бути вжиті заходи щодо погашення податкового боргу, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом.

Водночас, визнаючи грошові вимоги ГУ ДПС у Запорізькій області у сумі 437 263 759,14 грн., суд апеляційної інстанції наведеного вище не врахував та не встановив момент виникнення податкового боргу та дотримання податковим органом встановленого законом строку як проведення відповідних перевірок (прийняття повідомлень-рішень), так і, відповідно, звернення до суду;

Крім того, судом апеляційної інстанції не було проаналізовано нормативно-правові акти, якими зупинявся перебіг строків давності, передбачених статтею 102 ПК України.

Зокрема, перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (в тому числі й щодо строків здійснення заходів з погашення податкового боргу) зупинявся:

- з 18 березня 2020 року по 17 березня 2022 року - відповідно до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України для всіх платників податків;

- з 07 березня 2022 року по 24 листопада 2022 року - відповідно до підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України для всіх платників податків;

- з 17 березня 2022 року по 01 серпня 2023 року - відповідно до пункту 102.9 статті 102 Кодексу, при цьому в період з 17 березня 2022 року по 27 травня 2022 року норма діяла без виключень, а з 27 травня 2022 року по 01 серпня 2023 року - з виключеннями щодо випадків, передбачених Податкового кодексу України.

У період з 24 листопада 2022 року по 01 серпня 2023 року з огляду на положення підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України перебіг строку здійснення заходів з погашення податкового боргу зупинявся для платників податків, які не мають можливості своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені статтями 59 - 60, 87 - 101 Кодексу, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із статтею 116 Кодексу.

Розглядаючи грошові вимоги контролюючого органу до боржника заявлені у розмірі пені, нарахованої на податкове зобов`язання чи штрафні санкції, господарський суд зобов`язаний встановити, зокрема:

1) базу нарахування пені (правові підстави виникнення податкового зобов`язання та момент його узгодження (у т. ч. з урахуванням результатів оскарження), правові підстави та строк сплати штрафу);

2) з якого моменту у контролюючого органу виникло право нараховувати пеню платнику податку та чи було таке право реалізовано у передбачений ПК України спосіб;

3) період нарахування пені, таким чином перевірити дотримання 1095 денного строку з дня коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків;

4) заявлення цих вимог до боржника у межах справи про банкрутство до настання строку/умов анулювання пені відповідно до підпункту 129.9 статті 129 ПК України.

Втім, за висновком касаційного суду, наведеного вище правового регулювання правовідносин зі стягнення податкового боргу у сумі пені, суд апеляційної інстанції повною мірою не врахував, тому дійшов передчасних висновків стосовно заявлених контролюючим органом кредиторських вимог у сумі штрафних санкцій, мотивуючи рішення лише обставинами нарахування цих вимог під час дії мораторію.

Верховний Суд наголосив, що під час нового розгляду справи, суду слід взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, прав і обов`язків сторін, відтак з урахуванням всіх обставин виникнення податкового зобов`язання і нарахування податкового боргу надати мотивовану правову оцінку вимогами ГУ ДПС у Запорізькій області, у тому числі з урахуванням положень статті 129 ПК України та наведеного у цій постанові.

Таким чином, предметом нового апеляційного перегляду є ухвала Господарського суду Запорізької області в частині відхилених грошових вимог Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області.

Відповідно до ст. 1 КУзПБ учасниками у справі про банкрутство є сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір. Названою статтею визначено, що:

- сторонами у справі про банкрутство є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут);

- кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Визначення статусу вимог кредитора (конкурсні чи поточні) пов`язується безпосередньо з моментом виникнення цих вимог. При цьому набуття статусу кредитора законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку.

Відповідний висновок наведений Верховним Судом у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2021 у справі №916/4181/14, а також Верховним Судом у постановах від 25.06.2020 у справі № 916/1965/13, від 21.09.2020 у справі № 916/2878/14, від 04.11.2020 у справі № 904/9024/16.

Абзацом 11 ч. 1 ст. 1 КУзПБ до кредиторів боржника віднесено контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати ЄСВ у межах своїх повноважень, який має вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; у разі виникнення вимог податкового органу до відкриття провадження у справі про банкрутство боржника-платника податків та відсутності їх забезпечення заставою майна боржника, такі вимоги є конкурсними за своєю правовою природою (див. п. 37 постанови Верховного Суду від 09.07.2020 у справі № 916/177/17).

Як передбачено п. 14 ст. 39 КУзПБ з моменту відкриття провадження у справі пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Частиною 4 ст. 45 КУзПБ визначено, що для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Таким чином, законодавцем у ч. 1 ст. 45 КУзПБ визначено строк для подання конкурсними кредиторами письмових заяв з грошовими вимогами до боржника, а також документів, що їх підтверджують, протягом 30-ти днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Пропуск кредитором зазначеного строку зберігає за ним статус конкурсного кредитора у разі обґрунтованості його вимог до боржника, однак, в силу абз. 3 ч. 4 ст. 45 КУзПБ позбавляє його права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Крім того, за приписами ч. 6 ст. 45 КУзПБ кредитор має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів. Такий кредитор може подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Виходячи з вимог Кодексу України з процедур банкрутства обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений саме на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (правова позиція Верховного Суду у постановах від 07.06.2018 у справі № 904/4592/15, від 21.05.2018 у справі № 904/10198/15).

При цьому заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги, адже законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Водночас, покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора кореспондує його праву на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18).

Відтак, саме на кредитора покладений обов`язок доказування наявності кредиторських вимог у справі про банкрутство, який передбачає подання сукупності документів, які дозволять суду переконатися в обґрунтованості грошових вимог кредитора. Неподання такої сукупності документів може мати наслідком відмову суду у визнанні спірних вимог кредитора (див. постанови Верховного Суду від 01.12.2022 у справі № 918/1154/21, від 27.02.2024 у справі №902/1406/15).

Натомість обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (подібні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 914/1126/14, від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 02.06.2022 у справі № 917/1384/20, від 01.12.2022 у справі №918/1154/21, від 27.02.2024 у справі № 902/1406/15).

В свою чергу, при розгляді подібних спірним правовідносинам, Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 14.06.2023 у справі № 904/5743/20 дійшов висновку про те, що з огляду на положення статей 45 - 47 Кодексу України з процедур банкрутства, податковий орган, так само як і інші конкурсні кредитори, повинен подати до господарського суду вимоги до боржника щодо його грошових зобов`язань по сплаті податків і зборів, що виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство разом з документами, що ці зобов`язання підтверджують, а господарський суд зобов`язаний розглянути всі вимоги та заперечення проти них на підставі поданих кредитором і боржником документів, оцінити правомірність цих вимог незалежно від наявності в адміністративному суді спору щодо неузгодженого податкового зобов`язання, з якого сформована кредиторська вимога податкового органу.

Відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 59 КУзПБ з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

В той же час, норми Кодексу України з процедур банкрутства не містять заборони кредитору заявляти конкурсні вимоги до боржника у ліквідаційній процедурі. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25.07.2023 у справі № 922/5231/21, постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 14.06.2023 у справі № 904/5743/20.

Предметом розгляду у цій справі є грошові вимоги ГУ ДПС у Запорізькій області у сумі 545 486 210,89 грн., з яких: - 432 584 967,00 грн зобов`язання; - 108 222 451,75 грн штрафні санкції; - 4 678 792,14 грн пеня.

Матеріалами справи підтверджено, що за результатами позапланової виїзної документальної перевірки Боржника за період з 08.02.2018 по 13.01.2023 складено акт № 39/08-01-07-01/41931010 від 20.01.2023.

За підсумками перевірки ДПІ винесені податкові повідомлення-рішення щодо донарахування Боржнику основного зобов`язання та штрафних санкцій:

- з податку на додану вартість:

1) податкове повідомлення рішення (форми Р) № 2839/13-01-07-04 від 14.02.2023 на суму 249 909 433,75 грн., з яких:

- 199 927 547,00 грн. - основне зобов`язання (період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено порушення: січень 2019 року січень 2021 року; термін сплати квітень 2019 року січень 2021 року);

- 49 981 886,75 грн. штрафні санкції (податковий період за який нараховано штрафні санкції: січень 2019 року січень 2021 року; термін сплати - квітень 2019 року січень 2021 року);

2) податкове повідомлення рішення (форми ПН) № 2840/13-01-07-04 від 14.02.2023 року на суму 74 850,00 грн. штрафних санкцій (податковий період за який нараховано штрафні санкції: грудень 2018 року грудень 2020 року; термін сплати 31.12.2018 31.12.2020).

У відповідності до п.п. 129.1.1. п. 129.11 ст. 129 Податкового кодексу України, податковим органом нарахована боржнику пеня з податку на додану вартість в сумі 4 678 792,14 грн. (нарахована за період з січня 2019 року по грудень 2019 року).

- з податку на прибуток приватних підприємств:

1) податкове повідомлення рішення (форми Р) № 2837/13-01-07-04 від 14.02.2023 на суму 290 821 775,00 грн., з яких:

- 232 657 420,00 грн. - основне зобов`язання (період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено порушення: 2019 рік 2021 рік; термін сплати лютий 2020 року 2021 рік, при цьому за податковий період до порушення провадження у справі про банкрутство виникло грошове зобов`язання у розмірі 232 657 402,00 грн; після порушення провадження у справі про банкрутство у розмірі 18,00 грн (2021 рік);

- 58 164 355,00 грн. штрафні санкції (податковий період за який нараховано штрафні санкції: 2019 рік 2020 рік; термін сплати 25.02.2020 12.11.2020);

2) податкове повідомлення рішення (форми ПС) № 2841/13-01-07-04 від 14.02.2023 на суму 1 360,00 грн. штрафних санкцій (податковий період за який нараховано штрафні санкції: січень 2019 року січень 2021 року; термін 2020 2021 роки).

Ліквідатор банкрута заперечив проти визнання заявлених ГУ ДПС у Запорізькій області кредиторських вимог та просив суд грошові вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех Пром Газ» відхилити.

Водночас, колегія суддів наголошує, що вирішуючи питання щодо визнання кредиторської заборгованості та внесення вимог до реєстру вимог кредиторів, господарський суд перевіряє обґрунтованість та законність дій розпорядника майна боржника і боржника, щодо розгляду грошових вимог, про що за результатами розгляду виносить ухвалу, в якій зазначає розмір визнаних судом вимог кредиторів, які включаються розпорядником майна або ліквідатором до реєстру вимог кредиторів, та розмір грошових вимог кредиторів, які підлягають відхиленню.

Визнання ліквідатором кредиторських вимог не є безумовною підставою для їх визнання судом, позаяк під час розгляду кредиторських вимог, суд з`ясовує правову природу таких вимог, надає правову оцінку доказам, поданим кредитором на підтвердження його грошових вимог до боржника, перевіряє дійсність заявлених вимог та з огляду на встановлене доходить вмотивованого висновку про наявність чи відсутність підстав для їх визнання.

Тобто, обставини визнання чи заперечення кредиторських вимог ліквідатором не є вирішальним фактором при розгляді заявлених вимог.

Апеляційний суд зауважує, що розгляд та визнання грошових вимог податкових органів у процедурах банкрутства здійснюється судами з врахуванням особливостей виникнення (припинення) податкових зобов`язань боржника згідно з вимогами ПК України, які є спеціальними нормами права, що регулюють ці питання, якщо такі зобов`язання виникають до моменту порушення справи про банкрутство

Відповідно до п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом пп. 14.1.39. п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Підпунктом 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Податкове повідомлення-рішення це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності (пп. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно з підпунктом 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України пенею є сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та несплачена у встановлені законодавством строки.

Відповідно до підпункту 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) це плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з осіб, що вчинили податкове правопорушення або порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Верховний Суд у постанові від 08.08.2023 у справі № 908/1954/21 підтримав позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 15.12.2020 у справі №904/1693/19, що для визначення статусу кредиторських вимог у справі про банкрутство має враховуватися насамперед момент виникнення вимоги, а не строк її виконання, відтак, вимоги кредиторів, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, є конкурсними незалежно від строку виконання грошових зобов`язань боржника. Верховний Суд з аналізу приписів податкового законодавства, в тому числі положень підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 56.18 статті 56, пункту 57.3 статті 57 та інших положень Податкового кодексу України, дійшов висновку, що грошове зобов`язання платника податків для цілей здійснення адміністрування податків та зборів може існувати як узгоджене зобов`язання, набувши статусу податкового боргу після настання моменту його сплати, що надає податковому органу можливість здійснення заходів щодо стягнення суми такого зобов`язання, а також як неузгоджене зобов`язання, коли грошове зобов`язання існує, але заходи щодо адміністрування податків та зборів податковими органами не вживаються. При цьому неузгодженість суми грошового зобов`язання не означає, що зобов`язання не існує або може не враховуватися при зверненні із заявою про визнання кредиторських вимог відповідно до приписів законодавства про банкрутство.

Колегія суддів зазначає, що в податковому законодавстві податковий обов`язок включає в себе обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1. ст. 36 ПК України).

Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку (п. 37.2. ст. 37 ПК України).

Відповідно до підпунктів 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску (п. 46.1. ст. 46 ПК України).

Пунктами 49.1., 49.2. статті 49 ПК України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Слід зауважити, що п. 54.1. ст. 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України).

Таким чином, можливо дійти висновку, що вищенаведені норми свідчать про наступні етапи податкового обов`язку платника податку за загальним правилом: виникнення об`єкту оподаткування, обчислення платником суми податкового зобов`язання, подання декларації, сплата податку у визначені податковим законодавством строки.

Так, у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 27.09.2022 у справі №380/7694/20 наведено висновок, що:

"за загальним правилом обов`язок з обчислення суми податкового зобов`язання і зазначення такої у відповідній податковій декларації покладено на платників податків (крім випадків, передбачених ПК України). Строк для сплати податкового зобов`язання становить 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації (крім випадків, встановлених цим Кодексом). Якщо під час проведення перевірки контролюючий орган встановить порушення платником податків вимог податкового законодавства, що призвело до заниження у податковому (звітному) періоді суми податкового зобов`язання з відповідного податку та/або збору, обов`язок з визначення суми такого заниження покладено на контролюючий орган. За змістом статті 58 ПК України визначення контролюючим органом такої суми відбувається за кожним видом податку та/або збору шляхом надіслання (вручення) податкового повідомлення-рішення, у якому також у випадках, визначених ПК України, визначається сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). Така сума коштів, до якої входить сума податкового зобов`язання та сума штрафних (фінансових) санкцій, є грошовим зобов`язанням платника податків."

З викладеного слідує, що за добросовісного виконання платником податків наведених вище етапів податкового обов`язку, платник податків уникає наслідків порушення податкового законодавства (зокрема, покладення на нього штрафних санкцій визначених ПК України), а податковий орган, в свою чергу, може належно виконати свій обов`язок з реєстрації, перевірки та обліку платників податків тощо.

Разом з тим, у випадку, коли платник податку в установлені строки не подає декларації або дані перевірок свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань та надіслати платнику податків податкове повідомлення-рішення про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання.

Положеннями п. 58.1 ст. 58 ПК України передбачено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу.

Зазначена стаття встановлює загальні підстави і порядок надсилання податкового повідомлення-рішення і не пов`язує із цією дією виникнення податкового зобов`язання у платника податку (пункти 6.15, 6.16. постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 904/1693/19).

Положеннями податкового законодавства визначено обов`язок платника податків подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, за кожний встановлений Податковим кодексом України звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню та обов`язок самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Податковим кодексом України для подання податкової декларації.

Отже, для цілей розгляду грошових вимог податкового органу до боржника у справі про банкрутство та кваліфікації їх як конкурсних чи поточних, моментом виникнення грошових вимог податкового органу в розумінні Кодексу України з процедур банкрутства слід вважати перший день несплати боржником податку, що настає за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Податковим кодексом України для подання податкової декларації за відповідним податком.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 17.01.2024 у справі № 903/51/20.

Відтак, наведеним доводиться помилковість висновків суду першої інстанції про відхилення грошових вимог податкового органу з тих підстав, що грошове зобов`язання боржника щодо сплати податкових платежів за податковими повідомленнями-рішеннями настає з наступного дня, що настає за днем їх отримання, тобто в цій справі вже після визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех Пром Газ» банкрутом.

У даному випадку суду належало встановити момент виникнення грошових вимог податкового органу за кожним несплаченим боржником та заявленим контролюючим органом податком, який (момент) пов`язується із першим днем несплати боржником податку, що настає за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Податковим кодексом України, для подання податкової декларації.

Як вже зазначалося, зі змісту заяви Головного управління ДПС у Запорізькій області з грошовими вимогами до боржника та доданих до неї доказів, в тому числі довідки про кредиторські вимоги ТОВ «Тех Пром Газ», вбачається, що кінцевим терміном сплати боржником податкового зобов`язання:

- з податку на додану вартість, яке визначено податковим повідомленням рішенням (форми Р) № 2839/13-01-07-04 від 14.02.2023 на суму 199 927 547,00 грн. є період з квітня 2019 року по січень 2021 року;

- з податку на прибуток приватних підприємств у відповідності до вимог ПК України, яке визначено податковим повідомленням рішенням (форми Р) № 2837/13-01-07-04 від 14.02.2023 на суму 232 657 402,00 грн є період з лютого 2020 року по грудень 2020 року; на суму 18,00 грн є період 1 кв. 2021 року по грудень 2021 року.

Відтак, за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями податкове зобов`язання боржника зі сплати податку на прибуток та податку на додану вартість у загальній сумі 432 484 949,00 грн, яке не було самостійно обчислено та сплачено боржником, виникло до відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех Пром Газ», тобто грошові вимоги кредитора на вказану суму є конкурсними та підлягають визнанню в ліквідаційній процедурі.

Як зазначив Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2021 у справі № 916/4181/14 звільнення від обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав у період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, передбачено законом (ч. 1 ст. 38 Закону про банкрутство, ч. 1 ст. 59 КУзПБ), що в свою чергу зумовлює раціональне сподівання такого боржника на те, що після встановлення його неплатоспроможності у нього не виникають додаткові зобов`язання. Причому на такі сподівання боржника не впливають вчинені ліквідатором непослідовні дії з подання звітності до податкового органу.

Навіть у разі самостійного подання боржником відповідних звітів до контролюючого органу такий факт не може бути передумовою виникнення у боржника зобов`язання щодо сплати податків і зборів. Нарахування за відповідними зобов`язаннями боржника повинні здійснюватися лише до моменту прийняття постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Наведене відповідає висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеному у постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №910/14827/16, від 08.10.2019 у справі № 911/3883/16 та від 14.08.2019 у справі № 913/412/16 і судом касаційної інстанції не встановлено підстав, які б зумовлювали необхідність відступу від зазначено правового висновку.

Апеляційний суд зауважує, що за приписами ч. 5 ст. 41 КУзПБ дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, повернення невикористаних та своєчасно неповернутих коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Згідно з ч. 3 ст. 59 КУзПБ з метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, господарський суд здійснює офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури на офіційному веб-порталі судової влади України.

Вимоги на суму 18,00 грн з податкового зобов`язання боржника зі сплати податку на прибуток приватних підприємств виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство, але до визнання його банкрутом та введення ліквідаційної процедури, а тому відносяться судом до поточних.

Тому загалом підлягають визнанню грошові вимоги Державної податкової служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех Пром Газ» у розмірі 432 584 967, 00 грн. - зобов`язання, з яких 432 484 949,00 грн конкурсні, 18,00 грн поточні.

Крім того, належить визнати нараховану кредитором у відповідності до пп. 129.1.1. п. 129.11 ст. 129 ПК України в період з січня 2019 року по грудень 2019 року, тобто до відкриття провадження у справі про банкрутство, пеню з податку на додану вартість в сумі 4 678 792,14 грн.

Щодо заявлених Кредитором штрафних санкцій за порушення податкового законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

За результатами позапланової виїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех Пром Газ» складено акт від 20.01.2023 № 42/08-01-07-03/34697161. На підставі акту перевірки були прийняті наведені вище податкові повідомлення-рішення.

Отже, на підтвердження грошових вимог, контролюючий орган надав місцевому господарському суду податкові повідомлення-рішення щодо донарахування боржнику штрафних санкцій, згідно з якими відображені у цих ППР грошові зобов`язання виникли у період з січня 2019 року по січень 2021 року, тобто, як до відкриття провадження у справі № 908/3106/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех Пром Газ».

Загалом контролюючим органом надано податкові повідомлення-рішення щодо донарахування боржнику грошових зобов`язань (штрафних санкцій), які виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех Пром Газ» на загальну суму 108 222 451,75 грн (49 981 886,75 грн + 74 850,00 грн + 58 164 355,00 грн + 1 360,00 грн).

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Боржником не надано до суду доказів оскарження вищенаведених податкових повідомлень-рішень щодо донарахування йому грошових зобов`язань (штрафних санкцій).

Надаючи оцінку наданим податковим органом доказам, місцевий господарський суд помилково керувався не моментом виникнення основного зобов`язання і штрафних санкцій, а моментом їх документального оформлення.

Водночас апеляційний господарський суд зазначає, що згідно з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 16.04.2024, прийнятої за результатом розгляду справи № 926/869-б/23, якщо основне податкове зобов`язання і момент його невиконання, з яким у податкового органу виникає право нарахування штрафних санкцій, виникло у боржника до порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію, відповідно, незалежно від часу документального оформлення таких зобов`язань податковим органом, такі вимоги, у тому числі штраф за невиконання податкового зобов`язання, повинні вважатися конкурсними, тобто такими, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію.

З огляду на викладене, заявлені контролюючим органом грошові вимоги (штрафні санкції), які підтверджені доданими до заяви податковими повідомленнями-рішеннями у загальному розмірі 108 222 451,75 грн, які у розумінні підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України є грошовим зобов`язанням, виникли до 12.01.2021, тобто до відкриття провадження у справі про банкрутство та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, тому підлягають визнанню.

Щодо врахування положень статей 102, 129 ПК України, на чому зауважив Верховний Суд.

Пунктом 102.1. статті 102 ПК України встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з пунктом 102.4. цієї статті у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Верховний Суд у постанові від 25.02.2020 у справі № 1340/5767/18 дійшов висновку, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, а також строку - 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Строк у 1095 днів є присічним для контролюючого органу, протягом і в межах якого ним можуть бути вжиті заходи щодо погашення податкового боргу, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом.

З 01.01.2021 набули чинності зміни до статті 129 ПК України, внесені Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" № 466-IX від 16.01.2020, якими доповнено цю статтю пунктом 129.9, що визначає перелік випадків коли пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню, до яких віднесено, зокрема, закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків (підпункт 129.9.1).

Аналіз наведених вище приписів дає підстави для висновку, що грошові вимоги у сумі нарахованої контролюючим органом пені можуть бути заявлені до боржника у справі про банкрутство до їх анулювання в силу закону відповідно до пункту 129.9 статті 129 ПК України, отже до спливу 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків.

Зазначене кореспондується із положеннями пунктів 101.1, 101.2 статті 101, пункту 102.4 статті 102 ПК України щодо застосування спеціального строку давності для стягнення контролюючим органом податкового боргу (1095 календарних днів з дня його виникнення) і його списання, як безнадійного, у разі спливу вказаного строку, а також висновками щодо застосування цих норм, викладеними у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 807/2097/16, від 04.09.2018 у справі № 813/4430/16, від 19.09.2019 № 910/11620/18, від 24.10.2019 у справі № 906/665/17, 22.04.2021 у справі № 902/873/19, від 02.11.2021 у справі № 917/399/15, від 01.06.2022 у справі № 927/104/21 та інших.

Щодо застосування спеціального строку давності для стягнення контролюючим органом податкового боргу (1095 календарних днів з дня його виникнення) і його списання, як безнадійного, у разі спливу вказаного строку, колегія суддів звертається до висновків Верховного Суду у справі № 320/15639/23 (постанова від 18.12.2024):

«Законом України від 17 березня 2020 року № 533-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (набрав чинності 18 березня 2020 року) підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 52-2, яким, серед іншого, встановлено, що на період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Надалі, процитована норма пункту 52-2 Підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України змінена Законом України від 13 травня 2020 року № 591-IX, а саме слова та цифри "по 31 травня 2020 року" замінено цифрами та словами "по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Разом з тим, до завершення карантину Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан, який на підставі Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжувався та станом на час розгляду справи триває.

З метою реалізації необхідних заходів щодо підтримки військових і правоохоронних підрозділів у відбитті збройного нападу російської федерації та забезпечення прав і обов`язків платників податків Верховна Рада прийняла Закон України від 03 березня 2022 року №2118-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану", який набрав чинності 7 березня 2022 року (далі - Закон № 2118-IX).

Законом № 2118-IX підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнений пунктом 69, зокрема підпунктом 69.9 установлено, що для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

12 травня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2260-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" (далі - Закон № 2260-IX, набрав чинності 27 травня 2022 року), який зупинив дію пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України на період дії воєнного, надзвичайного стану, а також доповнив статтю 102 пунктом 102.9 такого змісту: "102.9. На період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи".

Законом України від 03 листопада 2022 року № 2719-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законів України щодо приватизації державного і комунального майна, яке перебуває у податковій заставі, та забезпечення адміністрування погашення податкового боргу" (набрав чинності 25 листопада 2022 року) пункт 69.9 доповнено абзацом п`ятим, за змістом якого для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім, зокрема, строків здійснення заходів з погашення податкового боргу платників податків - суб`єктів господарювання, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені статтями 59-60, 87-101 цього Кодексу, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із статтею 116 цього Кодексу.

Надалі, Законом України від 30 червня 2023 року № 3219-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану" (набрав чинності 01 серпня 2023 року) пункт 102.9 статті 102 виключено, а пункт 69 підрозділу 10 доповнено підпунктом 69.40. такого змісту:

"Тимчасово з 1 серпня 2023 року контролюючі органи не здійснюють передбачені статтями 59-60, 87-101 цього Кодексу заходи з погашення податкового боргу, що виник до 24 лютого 2022 року:

1) щодо платників податків - суб`єктів господарювання, податкова адреса яких станом на дату початку тимчасової окупації є тимчасово окуповані Російською Федерацією території України, - до останнього числа місяця, в якому була завершена тимчасова окупація, а у випадку зміни платником податків місцезнаходження на іншу територію України - до дати проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження;

2) щодо платників податків - суб`єктів господарювання, податкова адреса яких станом на дату початку бойових дій є території, на яких ведуться активні бойові дії, - до останнього числа місяця, в якому було завершено бойові дії на відповідних територіях, а у випадку зміни платником податків місцезнаходження на іншу територію України - до дати проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження;

3) щодо платників податків - суб`єктів господарювання, податкова адреса яких станом на дату початку можливих бойових дій є території можливих бойових дій, - до останнього числа місяця, в якому була припинена можливість бойових дій на відповідних територіях, а у випадку зміни платником податків місцезнаходження на іншу територію України - до дати проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження;

4) щодо платників податків - фізичних осіб (у тому числі осіб, які провадять незалежну професійну діяльність), місцем проживання яких є тимчасово окуповані Російською Федерацією території України або території, на яких ведуться активні бойові дії, або території можливих бойових дій, - до останнього числа місяця, в якому була завершена тимчасова окупація або завершені бойові дії, або припинена можливість бойових дій на відповідних територіях.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Дати завершення тимчасової окупації, завершення бойових дій та дати припинення можливості бойових дій визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Установити, що для платників податків, стосовно яких контролюючим органом не застосовуються заходи стягнення згідно з цим підпунктом, зупиняється перебіг строків давності, визначених пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу".

Отже, враховуючи наведене правове регулювання, Верховний Суд, переглядаючи цю справу в касаційному порядку, зробив висновок, що перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (в тому числі й щодо строків здійснення заходів з погашення податкового боргу) зупинявся:

- з 18 березня 2020 року по 17 березня 2022 року - відповідно до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України для всіх платників податків;

- з 07 березня 2022 року по 24 листопада 2022 року - відповідно до підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України для всіх платників податків;

- з 17 березня 2022 року по 01 серпня 2023 року - відповідно до пункту 102.9 статті 102 Кодексу, при цьому в період з 17 березня 2022 року по 27 травня 2022 року норма діяла без виключень, а з 27 травня 2022 року по 01 серпня 2023 року - з виключеннями щодо випадків, передбачених Податкового кодексу України.

У період з 24 листопада 2022 року по 01 серпня 2023 року з огляду на положення підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України перебіг строку здійснення заходів з погашення податкового боргу зупинявся для платників податків, які не мають можливості своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені статтями 59 - 60, 87 - 101 Кодексу, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із статтею 116 Кодексу.

Така ж правова позиція, щодо застосування приписів статті 102 ПК України у поєднанні з застосуванням пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПКУ, викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 09.07.2024 у справі № 904/2730/23, від 07.08.2024 у справі №908/3781/21.

Таким чином, з 18 березня 2020 року по 24 листопада 2022 року всі строки (як строки проведення відповідних перевірок (прийняття повідомлень-рішень), так і, відповідно, звернення до суду), були призупинені для всіх платників податків.

Отже, з урахуванням вказаних положень діючого законодавства строк позовної давності, встановлений ПКУ для перевірки періоду з січня 2019 року та визначення платникам податків податкових зобов`язань, станом на момент звернення ГУ ДПС у Запорізькій області до суду із заявою визнання грошових вимог до боржника (26.04.2023) не сплив.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, зокрема, ст.ст. 14, 31, 36, 54, 57 Податкового кодексу України, дійшов невірного висновку про відхилення грошових вимог на загальну суму 545 486 210,89 грн, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід скасувати, прийняти нове рішення у справі, яким визнати грошові вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех Пром Газ» у розмірі 545 486 210, 89 грн., з яких: 432 584 967, 00 грн. - зобов`язання, 108 222 451, 75 грн. - штрафні санкції та 4 678 792, 14 грн. пеня.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати скаржника щодо сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та розгляд апеляційної скарги покладаються на боржника.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 11.07.2023 у справі № 908/3106/20 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 11.07.2023 у справі № 908/3106/20 скасувати.

Постановити нове рішення.

Визнати грошові вимоги Державної податкової служби України (код за ) в особі відокремленого підрозділу - Головного управління ДІЇС у Запорізькій області (код за ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех Пром Газ» (69063, м. Запоріжжя, вул. Покровська, 9; адреса для листування: 69001, м. Запоріжжя, а/с 1374, код в ЄДР 41931010) у розмірі 545 486 210, 89 грн., з яких: 432 584 967, 00 грн. - зобов`язання, 108 222 451, 75 грн. - штрафні санкції та 4 678 792, 14 грн. пеня, та включити грошові вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області до реєстру вимог кредиторів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, визначені ст.ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею Івановим О.Г. 23.10.2025, суддями Кощеєвим І.М., Дарміним М.О. 27.10.2025.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін