ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2025 р. Справа№ 910/3867/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Алданової С.О.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання: Замай А.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Огнев`юк Я.В., Єрьомін С.В.

від відповідача-1: Овчиннікова О.С., Бондар Ю.Ю.

від відповідача-2: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Nobel Ilac Sanayii Ve Ticaret A.S. (Нобел Ілач Санаї ве Тіджарет А.С.)

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2025

у справі №910/3867/25 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Healthcare LLC (Байєр Хелскер ЛЛК);

до 1. Nobel Ilac Sanayii Ve Ticaret A.S. (Нобел Ілач Санаї ве Тіджарет А.С.)

2. Міністерства охорони здоров`я України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2 - Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України"

про заборону порушення прав інтелектуальної власності на винаходи за патентами України №73731, № 91520, № 9367; зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

27.03.2025 Bayer Healthcare LLC (Байєр Хелскер ЛЛК) звернулося до Господарського суду міста Києва через систему "Електроний суд" із позовом, в якому просить суд:

- заборонити Nobel Ilac Sanayii Ve Ticaret A.S. (Нобел Ілач Санаї ве Тіджарет А.С.) порушувати права інтелектуальної власності 0Bayer Healthcare LLC на винахід "v-карбоксіарил заміщена дифенілсечовина як інгібітор RAF-кінази" за патентом України №73731, винахід "Термодинамічно стабільна форма тозилату" за патентом України № 91520 та винахід "Фармацевтична композиція, яка містить омега-карбоксіарилзаміщену дифенілсечовину, для лікування раку" за патентом України № 93673, зокрема, вчиняти дії, направлені на підготовку до введення в цивільний обіг лікарського засобу з діючою речовиною "сорафеніб" ("sorafenib"), поданого на державну реєстрацію за заявою від 06.03.2024;

- зобов`язати Міністерство охорони здоров`я України відмовити в державній реєстрації лікарського засобу під торговою назвою "Софексан" (діюча речовина "сорафеніб" ("sorafenib"), форма випуску - таблетки, вкриті плівковою оболонкою 200 мг, по 14 таблеток у блістері, по 8 блістерів у картонній упаковці, поданого на державну реєстрацію 06.03.2024 Nobel Ilac Sanayii Ve Ticaret A.S.

Позов обґрунтовано тим, що позивачу належать виключні права на виготовлення та реалізацію продуктів з використанням об`єктів Винаходів (зокрема, сполуки «сорафеніб»/«sorafenib» і пов`язаних з нею фармацевтичних композицій та способів лікування, які захищені патентами позивача), та право перешкоджати неправомірному використанню винаходу-1, винаходу-2 та винаходу-3. 06.03.2024 Державним підприємством «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» було прийнято до розгляду заяву відповідача-1 про державну реєстрацію лікарського засобу під торговою назвою «СОФЕКСАН» з діючою речовиною «сорафеніб» («sorafenib») (далі - «Спірний лікарський засіб»), що підтверджується Переліком реєстраційних форм, що були подані на державну реєстрацію в період 04.03.2024 по 08.03.2024, який міститься у відкритому доступі на офіційному веб-сайті ДЕЦ. Отже, позивач стверджує, що відбувся факт подання відповідачем-1 заяви від 06.03.2024 про державну реєстрацію Спірного лікарського засобу, яка наразі перебуває на розгляді в ДЕЦ на стадії проведення експертизи. У позивача є всі підстави вважати, що діючою речовиною вказаного Спірного лікарського засобу є «сорафеніб» («sorafenib»), що станом на дату подачі Відповідачем-1 своєї заяви була захищена патентами України №73731, №91520 та №93673 Позивача.

Матеріально-правовою підставою позову позивач обрав ст.ст. 15, 16, 177, 321, 386, 420, 424, 432, 459, 464 ЦК України, ст.ст. 28,34 Закону України «Про винаходи», ст.ст. 1, 6, 28, 34, 35 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», ст. 9 Закону України «Про лікарські засоби».

Короткий зміст заяви про забезпечення позову

14.07.2025 Bayer Healthcare LLC (Байєр Хелскер ЛЛК) звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову, в якому просить:

- заборони Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" (03057, м. Київ, вул. Антона Цедіка, буд. 14, ) видавати висновки та рекомендації щодо державної реєстрації лікарського засобу під торговою назвою "СОФЕКСАН" (діюча речовина "сорафеніб" ("sorafenib")), поданого NOBEL ILAC SANAYII VE TICARET A.S. (Ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності згідно законодавства України відсутній, адреса: Saray Mahallesi Dr. Adnan Buyukdeniz Caddesi No:14 Umraniye 34768 Istanbul, Turkey (Мікрорайон Сарай, Проспект Др. Аднан Бююкденіз №14, Умраніє, 34768, м. Стамбул, Туреччина) на реєстрацію 06.03.2024;

- заборони Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" (03057, м. Київ, вул. Антона Цедіка, буд. 14, ) на підставі заяви NOBEL ILAC SANAYII VE TICARET A.S. (Ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності згідно законодавства України відсутній, адреса: Saray Mahallesi Dr. Adnan Buyukdeniz Caddesi No:14 Umraniye 34768 Istanbul, Turkey (Мікрорайон Сарай, Проспект Др. Аднан Бююкденіз №14, Умраніє, 34768, м. Стамбул, Туреччина)) чи інших уповноважених осіб, вносити будь-які зміни до реєстраційних матеріалів лікарського засобу під торговою назвою "СОФЕКСАН" (діюча речовина "сорафеніб" ("sorafenib")), поданого NOBEL ILAC SANAYII VE TICARET A.S. (Ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності згідно законодавства України відсутній, адреса: Saray Mahallesi Dr. Adnan Buyukdeniz Caddesi No:14 Umraniye 34768 Istanbul, Turkey (Мікрорайон Сарай, Проспект Др. Аднан Бююкденіз №14, Умраніє, 34768, м. Стамбул, Туреччина)) на реєстрацію 06.03.2024, в тому числі такі, що мають наслідком зміну назви лікарського засобу, зміну заявника або виробника, їх найменування тощо.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник вказав, що позивач є власником патентів України:

- №73731 на винахід «v-КАРБОКСІАРИЛ ЗАМІЩЕНА ДИФЕНІЛСЕЧОВИНА ЯК ІНГІБІТОР RAF-КІНАЗИ» (далі - «Винахід-1»), відомості про який опубліковано в Бюлетені №9 від 15.09.2005, що підтверджується копією Виписки з Державного реєстру патентів України на винаходи №2-19-24-4648-А від 19.11.2024 та відомостями з загальнодоступної Спеціальної інформаційної системи УКРНОІВІ;

- №91520 на винахід «ТЕРМОДИНАМІЧНО СТАБІЛЬНА ФОРМА ТОЗИЛАТУ» (далі - «Винахід-2»), відомості про який опубліковано в Бюлетені №15 від 10.08.2010, що підтверджується копією Виписки з Державного реєстру патентів України на винаходи №2-19-24-4795-А від 25.11.2024 та відомостями з загальнодоступної Спеціальної інформаційної системи УКРНОІВІ;

- №93673 на винахід «ФАРМАЦЕВТИЧНА КОМПОЗИЦІЯ, ЯКА МІСТИТЬ ОМЕГАКАРБОКСІАРИЛЗАМІЩЕНУ ДИФЕНІЛСЕЧОВИНУ, ДЛЯ ЛІКУВАННЯ РАКУ» (далі - «Винахід-3»), відомості про який опубліковано в Бюлетені №5 від 10.03.2011, що підтверджується копією Виписки з Державного реєстру патентів України на винаходи №2-19-24-4678-А від 19.11.2024 та відомостями з загальнодоступної Спеціальної інформаційної системи УКРНОІВІ.

Короткий ухвали місцевого господарського суду що оскаржується

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2025 постановлено:

« 1. Заяву Bayer Healthcare LLC (Байєр Хелскер ЛЛК) про забезпечення позову задовольнити повністю.

2. До набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у даній справі:

2.1. Заборонити Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" (03057, м. Київ, вул. Антона Цедіка, буд. 14, ) видавати висновки та рекомендації щодо державної реєстрації лікарського засобу під торговою назвою "СОФЕКСАН" (діюча речовина "сорафеніб" ("sorafenib")), поданого NOBEL ILAC SANAYII VE TICARET A.S. (Ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності згідно законодавства України відсутній, адреса: Saray Mahallesi Dr. Adnan Buyukdeniz Caddesi No:14 Umraniye 34768 Istanbul, Turkey (Мікрорайон Сарай, Проспект Др. Аднан Бююкденіз №14, Умраніє, 34768, м. Стамбул, Туреччина) на реєстрацію 06.03.2024;

2.2. Заборонити Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" (03057, м. Київ, вул. Антона Цедіка, буд. 14, ) на підставі заяви NOBEL ILAC SANAYII VE TICARET A.S. (Ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності згідно законодавства України відсутній, адреса: Saray Mahallesi Dr. Adnan Buyukdeniz Caddesi No:14 Umraniye 34768 Istanbul, Turkey (Мікрорайон Сарай, Проспект Др. Аднан Бююкденіз №14, Умраніє, 34768, м. Стамбул, Туреччина)) чи інших уповноважених осіб, вносити будь-які зміни до реєстраційних матеріалів лікарського засобу під торговою назвою "СОФЕКСАН" (діюча речовина "сорафеніб" ("sorafenib")), поданого NOBEL ILAC SANAYII VE TICARET A.S. (Ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності згідно законодавства України відсутній, адреса: Saray Mahallesi Dr. Adnan Buyukdeniz Caddesi No:14 Umraniye 34768 Istanbul, Turkey (Мікрорайон Сарай, Проспект Др. Аднан Бююкденіз №14, Умраніє, 34768, м. Стамбул, Туреччина)) на реєстрацію 06.03.2024, в тому числі такі, що мають наслідком зміну назви лікарського засобу, зміну заявника або виробника, їх найменування тощо.

Ухвалу мотивовано тим, що існують підстави для обґрунтованого припущення, що у разі не вжиття заходів забезпечення позову та з метою унеможливлення виникненню в подальшому негативних наслідків, необхідно вжити заходів до забезпечення позову щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи, а саме шляхом заборони Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" видавати висновки та рекомендації щодо державної реєстрації лікарського засобу під торговою назвою "СОФЕКСАН" (діюча речовина "сорафеніб" ("sorafenib")), поданого NOBEL ILAC SANAYII VE TICARET A.S. на реєстрацію 06.03.2024 та заборони Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" на підставі заяви NOBEL ILAC SANAYII VE TICARET A.S. чи інших уповноважених осіб, вносити будь-які зміни до реєстраційних матеріалів лікарського засобу під торговою назвою "СОФЕКСАН" (діюча речовина "сорафеніб" ("sorafenib")), поданого NOBEL ILAC SANAYII VE TICARET A.S. на реєстрацію 06.03.2024, в тому числі такі, що мають наслідком зміну назви лікарського засобу, зміну заявника або виробника, їх найменування тощо.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, Nobel Ilac Sanayii Ve Ticaret A.S. (Нобел Ілач Санаї ве Тіджарет А.С.) звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, ухвалити нове рішення про відмову у її задоволенні.

Апеляційна скарга, з посиланням на ст.ст. 15, 137, 236 ГПК України обґрунтована тим, що рішення прийнято з порушенням вимог процесуального права.

А саме апелянт посилається на те, що:

- у суду першої інстанції, при постановленні оскаржуваної ухвали, не було достатньо обґрунтованих припущень для того, щоб вважати підтвердженими наступні обставини справи:

- належність позивачу чинних прав інтелектуальної власності на винахід №1, у зв`язку зі спливом строку його дії, що підтверджується тими ж названими позивачем доказами (випискою з Державного реєстру патентів та загальнодоступними відомостями з системи УЦКНОІВІ);

- діюча речовина «сорафеніб» захищається винаходами, зокрема, що обсяг правової охорони за кожним з них є окремим (такі Винаходи не є взаємозалежними), що дає обґрунтовані сумніви у поширенні захисту за ними на таку речовину по спливу строку чинності одного з них (винахід №1, як заявляє сам позивач у заяві, «який є першим та основним порівняно з двома іншими»);

- з отриманням відповідачем-1 рішення про державну реєстрацію спірного лікарського засобу, останній провадитиме дії з його комерціалізації, що зумовить безпосереднє порушення патентних прав позивача;

- оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ч. 1, ч. 5 ст. 236 ГПК щодо обґрунтованості судового рішення, оскільки не містить жодної оцінки поданим позивачем доказам на підтвердження заявлених підстав позову, якими ж обґрунтовувалась і сама заява про забезпечення (зокрема, на предмет їх належності, допустимості та вірогідності), та, тим більше, в аспекті поданих раніше на їх спростування відповідачем-1 інших доводів та доказів (що містились у відзиві та наступних поданих ним заявах по суті спору, а також і безпосередньо в поданих запереченнях);

- апелянт наголошує на неефективності вжитих заходів забезпечення позову, що не забезпечують досягнення жодної легітимної мети, та є неправомірним втручанням суду у дискреційні повноваження ДЕЦ, оскільки, на його думку, вимога позивача щодо вжиття заходу забезпечення позову шляхом заборони ДЕЦ видавати висновки та рекомендації, як і вимога щодо заборони ДЕЦ вносити зміни до реєстраційних матеріалів лікарського засобу відповідача-1, є нічим іншим, як неправомірним втручанням у дискреційні повноваження названої особи;

- суд не врахував, що висновок судового експерта, як належний доказ правової охорони цієї речовини за зазначеним патентом, не може вважатися належним доказом, поданим у встановлені законом строки, оскільки звернення до експерта відбулося ще 03.01.2025, тобто задовго до подання позову, а тому позивач мав усі можливості подати цей доказ належним чином або хоча б повідомити суд про строки та причини його неподання, як того вимагає процесуальний закон. Такого повідомлення не було надано. Апелянт зазначив, що цей висновок фактично не підтверджує заявлене - він містить лише аналіз патентної формули та структури хімічної сполуки «сорафеніб» щодо патенту №73731;

- суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що на дату подання позову патент України №73731 вже не був чинним. Як випливає з поданої самим позивачем виписки з Державного реєстру патентів України (додаток 3 до позову), строк дії майнових прав за цим патентом закінчився 12.01.2025. Жодних доказів продовження строку дії цього патенту або подання відповідного клопотання до УкрНОІВІ позивачем не надано. Суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, необґрунтовано визнав патент чинним на етапі забезпечення позову, чим допустив помилку у застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Також, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Правова позиція щодо апеляційної скарги позивача

Позивач проти вимог апеляційної скарги заперечив у поданому ним відзиві та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Зокрема позивач зазначив, що:

- аргументи Апелянта стосовно відсутності у суду першої інстанції достатньо обґрунтованих припущень щодо належності позивачу чинних прав інтелектуальної власності є надуманими з формальних підстав і зводяться до незгоди із оскаржуваною ухвалою без реальних на те підстав;

- суд належним чином встановив наявність патентних прав позивача;

- доводи відповідача-1 щодо висновку експерта фактично зводяться до оскарження позову по суті, що є передчасним під час вирішення питання щодо забезпечення позову. Суд в належним чином встановив, а відповідач-1 не спростував, факт наявності у позивача прав на винаходи за патентами України №73731, 91520, 93673.

- щодо доводів скаржника про те, що у суду першої інстанції, при постановленні оскаржуваної ухвали, не було достатньо обґрунтованих припущень для того, щоб вважати підтвердженими обставини про отриманням відповідачем-1 рішення про державну реєстрацію спірного лікарського засобу та проведення ним дії з його комерціалізації, що зумовить безпосереднє порушення патентних прав позивача, останній вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не повинен був з`ясовувати, чи проводитиме відповідач-1 комерціалізацію спірного лікарського засобу після державної реєстрації;

- заява відповідача-1 про реєстрацію спірного лікарського засобу з порушенням прав позивача була подана відповідачем-1 до ДЕЦ 06.03.2024, тобто до набрання сили Закону №4454-ІХ Закону, на який посилається апелянт, адже відповідно до п. 1 розділу ІІ «Прикінцеві Положення», Закон №4454-IX набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Тобто, з 05.06.2025 року. Відтак, позивач вважає, що цим спростовуються посилання скаржника на положення Закону №4454-ІХ, як на обґрунтування законності реєстрації спірного лікарського засобу, що захищені патентами на винаходи інших осіб. Таким чином. Позивач вказує, що положення Закону № 4454-IX не підлягають застосуванню при кваліфікації дій учасників цього спору та визначенні підстав застосування заходів забезпечення позову;

- сама по собі видача висновків та рекомендацій Центру щодо державної реєстрації лікарського засобу вже є фактично частиною загальної процедури введення лікарського засобу в цивільний обіг;

- вжиття заходів забезпечення позову не має негативних наслідків ні для відповідачів, ні для третьої особи, оскільки встановлення заборони видавати висновки та рекомендації щодо реєстрації спірного лікарського засобу має тимчасовий характер та для третьої особи не виникає жодних негативних майнових наслідків внаслідок такої тимчасової заборони;

- невжиття затверджених судом заходів забезпечення позову може призвести для таких негативних наслідків для позивача, як завершення процедури реєстрації спірного лікарського засобу до моменту вирішення справи по суті, що уможливить його подальшу комерціалізацію, а, звідси, розширить коло суб`єктів, що будуть здійснювати порушення прав позивача за патентами України №73731, №91520 та №93673, що, в свою чергу, унеможливить ефективний захист позивачем своїх порушених прав інтелектуальної власності в межах судового провадження у даній справі;

- встановлені судом першої інстанції заходи забезпечення позову не є тотожними заявленим позовним вимогам, а відтак, їх застосування не призведе до фактичного задоволення таких вимог до моменту прийняття рішення по суті спору;

- судова заборона не обов`язково є втручанням в дискреційні повноваження суб`єкту владних повноважень;

- третя особа не є суб`єктом владних повноважень, який може бути наділений дискреційними повноваженнями, оскільки не відповідає всім сутнісним ознакам уповноваженого носія публічної влади;

- у відповідача-1 виникає право подавати заперечення проти заяви про забезпечення позову лише тоді, коли суд визначить, що це - винятковий випадок, який вимагає розгляду заяви у засіданні, з викликом сторін;

- висновок експерта 203/01-01 від 07.07.2025 був замовлений позивачем саме для надання суду необхідних відомостей для розгляду заяви про забезпечення позову. Документи та відомості, які учасник спору може подати із заявою про забезпечення позову, не мають співпадати з доказами, що подаються ним на обґрунтування позовних вимог.

Відповідач-2 та третя особа не скористались своїм право на подання письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2025 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.

28.08.2025 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/2083/25 від 03.09.2025, у зв`язку з перебуванням суддів: Андрієнка В.В., Буравльова С.І. які входять до складу колегії суддів, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/3867/25.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2025, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Алданова С.О., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 поновлено Nobel Ilac Sanayii Ve Ticaret A.S. (Нобел Ілач Санаї ве Тіджарет А.С.) на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.07.2025 у справі №910/3867/25. Відкрито апеляційне провадження за цією апеляційною скаргою. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 06.10.2025. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 29.08.2025 (включно). Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 29.08.2025 (включно). Участь у судовому засіданні для учасників справи не визнано обов`язковою.

Явка представників учасників справи

Представники відповідача-1 в судовому засіданні 06.10.2025 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представники позивача в судовому засіданні 06.10.2025 заперечили проти доводів апелянта та просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача-1.

В судове засідання 06.10.2025 представники відповідача-2 та третьої особи не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Зокрема, залучено судом до справи довідки про доставку електронного документа до їх електронних кабінетів.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін та третьої особи обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідача-2 та третьої особи, які належним чином повідомлені про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Предметом позовної заяви є заборона порушення прав інтелектуальної власності на винаходи за патентами України №73731, № 91520, № 9367 та зобов`язання Міністерство охорони здоров`я України відмовити в державній реєстрації лікарського засобу під торговою назвою "Софексан" (діюча речовина "сорафеніб" ("sorafenib"), форма випуску - таблетки, вкриті плівковою оболонкою 200 мг, по 14 таблеток у блістері, по 8 блістерів у картонній упаковці, поданого на державну реєстрацію 06.03.2024 Nobel Ilac Sanayii Ve Ticaret A.S.

Позивач звернувся із заявою про забезпечення позову та зазначив, що позивач є власником патентів України:

- №73731 на винахід «v-КАРБОКСІАРИЛ ЗАМІЩЕНА ДИФЕНІЛСЕЧОВИНА ЯК ІНГІБІТОР RAF-КІНАЗИ» (далі - «Винахід-1»), відомості про який опубліковано в Бюлетені №9 від 15.09.2005, що підтверджується копією Виписки з Державного реєстру патентів України на винаходи №2-19-24-4648-А від 19.11.2024 та відомостями з загальнодоступної Спеціальної інформаційної системи УКРНОІВІ;

- №91520 на винахід «ТЕРМОДИНАМІЧНО СТАБІЛЬНА ФОРМА ТОЗИЛАТУ» (далі - «Винахід-2»), відомості про який опубліковано в Бюлетені №15 від 10.08.2010, що підтверджується копією Виписки з Державного реєстру патентів України на винаходи №2-19-24-4795-А від 25.11.2024 та відомостями з загальнодоступної Спеціальної інформаційної системи УКРНОІВІ;

- №93673 на винахід «ФАРМАЦЕВТИЧНА КОМПОЗИЦІЯ, ЯКА МІСТИТЬ ОМЕГАКАРБОКСІАРИЛЗАМІЩЕНУ ДИФЕНІЛСЕЧОВИНУ, ДЛЯ ЛІКУВАННЯ РАКУ» (далі - «Винахід-3»), відомості про який опубліковано в Бюлетені №5 від 10.03.2011, що підтверджується копією Виписки з Державного реєстру патентів України на винаходи №2-19-24-4678-А від 19.11.2024 та відомостями з загальнодоступної Спеціальної інформаційної системи УКРНОІВІ.

Також заявник зазначив таке:

- діюча речовина «сорафеніб»/«sorafenib» та пов`язані з нею фармацевтичні композиції, захищені патентами України №73731, №91520, №93673, та використовуються позивачем та пов`язаними з ним особами при виробництві та продажу лікарського засобу «НЕКСАВАР®», таблетки, вкриті плівковою оболонкою, по 200 мг; по 28 таблеток у блістері, по 4 блістери, діючою хімічною речовиною якого є відома за міжнародною непатентованою назвою «сорафеніб» («sorafenib»). Лікарський засіб позивача «НЕКСАВАР®» зареєстровано за реєстраційним посвідченням №UA/7141/01/01, термін дії якого необмежений з 04.07.2017 згідно із наказом МОЗ України №761. Зазначена молекула «сорафенібу» («sorafenib») є об`єктом Винаходів та, відповідно, захищена патентами України №73731, №91520 та №93673;

- позивач є власником патентів України, що захищають діючу речовину «сорафеніб» («sorafenib»), яка використовуються у виготовлені належного позивачу лікарського засобу «НЕКСАВАР®» та належать виключні права на виготовлення та реалізацію продуктів з використанням речовин та способу, які є об`єктами винаходів за патентами України №73731, №91520 та №93673, та відповідно, належать права перешкоджати неправомірному використанню Винаходів;

- сполука «сорафеніб» («sorafenib») входить до обсягу правової охорони Винаходу за патентом України №73731;

- факт входження хімічної сполуки сорафеніб («sorafenib») до обсягу правової охорони винаходу за патентом України №73731 підтверджений належним і допустимим доказом - висновком судового експерта.

При поданні заяви про забезпечення позову позивач посилається на припущення про використання вказаної сполуки відповідачем-1 в спірному лікарському засобі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Розглянувши апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що остання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи позивача, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

За змістом частини 2 ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч. 1, 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову, а також пов`язаності такого заходу із предметом позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Колегія суддів зазначає, що обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, з огляду на положення статей 13, 15, 74 ГПК України господарський суд має оцінити обґрунтованість як доводів заявника, так і аргументів іншої сторони щодо відсутності підстав і необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права відповідача або третіх осіб, а отже, чи порушується при цьому баланс інтересів сторін та інших учасників судового процесу та яким саме чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх у межах одного цього судового провадження за його позовом, не звертаючись до суду ще раз, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

За результатами апеляційного перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність забезпечення позову, а доводи апеляційної скарги відхиляє з огляду на наступне.

Суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку щодо необхідності вжиття запропонованого позивачем заходу забезпечення позову з урахуванням:

- забезпечення ефективного захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду;

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям такого заходу прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, господарський суд убачає їх (доводи) достатньо обґрунтованими.

Ці висновки суду апелянтом не спростовані.

Обраний судом захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, на забезпечення яких він вживається, оскільки в разі ймовірного вчинення відповідачем (його уповноваженими особами) дій з передачі прав власності на спірний лікарський засіб, внаслідок чого може бути змінено як власне заявника спірного лікарського засобу, так і назву та форму випуску останнього. У свою чергу внесення змін до Державного реєстру лікарських засобів України, що здійснюється на підставі наказу МОЗ України, може призвести до позбавлення позивача права на оперативний та ефективний захист належних йому прав інтелектуальної власності.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом, предметом якого є заборона порушення прав інтелектуальної власності на винаходи за патентами України №73731, № 91520, № 9367 та зобов`язання Міністерства охорони здоров`я України відмовити в державній реєстрації лікарського засобу під торговою назвою "Софексан" (діюча речовина "сорафеніб" ("sorafenib").

У заяві про забезпечення позову позивач із посиланням на докази у справі доводить наявність обставин, передбачених ст.ст.136 - 137 ГПК України, які дають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Зокрема, як вказує позивач, діюча речовина «сорафеніб» / «sorafenib» та пов`язані з нею фармацевтичні композиції, захищені патентами України №73731, №91520 та №93673, які використовуються позивачем та пов`язаними з ним особами при виробництві та продажу лікарського засобу «НЕКСАВАР®».

Отже, на думку заявника, невжиття господарським судом заходів забезпечення позову у даній справі призведе до істотних ускладнень чи унеможливить виконання рішення суду та не забезпечить ефективний захист порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду і в подальшому буде слугувати підставою для виникнення нових судових спорів стосовно невизначеного кола осіб.

З огляду на наведене колегія суддів зазначає, що у цій справі має досліджуватися обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову, а також питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду

Суд першої інстанції правильно встановив, що за позивачем зареєстровано Лікарський засіб «НЕКСАВАР®». Зазначена молекула «сорафенібу» («sorafenib») є об`єктом Винаходів. Водночас, зазначена діюча речовина «сорафеніб»/«sorafenib» та пов`язані з нею фармацевтичні композиції, захищені патентами України №73731, №91520, №93673.

Колегія суддів звертає увагу, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Тобто метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кюблер проти Німеччини" (заява № 32715/06).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №910/20007/20, від 10.12.2019 у справі №910/18739/16 та ін.).

Суд першої інстанції врахував, що невжиття запропонованих заходів до забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду у даній справі, оскільки, наразі відповідач наділений правом здійснювати будь-які дії з передачі прав власності на спірний лікарський засіб, внаслідок чого може бути змінено як власне заявника спірного лікарського засобу, так і назву та форму випуску останнього. У свою чергу внесення змін до Державного реєстру лікарських засобів України, що здійснюється на підставі наказу МОЗ України, може призвести до позбавлення позивача права на оперативний та ефективний захист належних йому прав інтелектуальної власності.

У зв`язку з цим вжиття відповідних заходів забезпечення позову відсутні підстави вважати, що баланс інтересів порушений.

Колегія суддів зазначає, що суд попередньої інстанції, врахувавши наведені законодавчі приписи дійшов обґрунтованого та правильного висновку про наявність підстав щодо вжиття заходів забезпечення позову. При цьому, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги наведених висновків не спростовують.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до оцінки обставин справи по суті, що не здійснюється судом на стадії розгляду питання щодо забезпечення позову, оскільки суд не повинен досліджувати обставини, що входять до предмету доказування позовних вимог.

Колегія суддів також зважає, що як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Руїз Торія проти Іспанії"). Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Шевельов проти України").

Отже, у справі що переглядається, суд першої інстанції належним чином суду зазначив підстави, на яких вона ґрунтуються.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є судове рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів встановила, що оскаржена ухвала суду першої інстанції постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, при повному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Натомість усі викладені в апеляційні скарзі доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Судові витрати

Згідно вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2025 у справі №910/3867/25 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано, - 30.10.2025.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді С.О. Алданова

О.О. Євсіков