ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2025м. ДніпроСправа № 904/4132/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський трубний завод" (49049, м. Дніпро, вул. Євпаторійська, буд. 40, оф. 7; ідентифікаційний код 36053445)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, оф. 503; ідентифікаційний код 41449359)

про стягнення 14 784 грн. 50 коп.

Без повідомлення (виклику) представників сторін.

ПРОЦЕДУРА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровський трубний завод" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№3923/25 від 29.07.2025) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" 14 784 грн. 50 коп. - суми за товар, що не був поставлений за договором від 02.04.2021 №160 на відпуск паливно-мастильних матеріалів за паливними картками.

Також просить витрати по справі покласти на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною 6 статті 242 цього Кодексу днем вручення судового рішення є, окрім іншого, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

З долученої судом до матеріалів справи довідки про доставку електронного листа вбачається, що ухвала суду від 04.08.2025 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі була доставлена до електронного кабінету відповідача 04.08.2025 о 21:20 год. (а.с. 71).

Суд зауважує, що права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Так, ухвалою суду від 17.06.2025, з урахуванням вимог частини статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Однак, станом на 21.10.2025 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Отже, з огляду на предмет та підстави позову у даній справі, суд вважає, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву так і доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду не повідомлено.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Справа розглядається відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод протягом розумного строку з урахуванням введення в Україні воєнного стану.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

Як вбачається, між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровський трубний завод", як замовником, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", як постачальником, укладено договір від 02.04.2021 № 160 на відпуск паливно-мастильних матеріалів за паливними картками (надалі - Договір) (а.с. 40-41).

Відповідно до пункту 2.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставити замовнику паливно-мастильні матеріали та паливні картки, на яких воно обліковується, організовувати та забезпечувати відпуск ПММ замовнику або довіреній особі замовника на підставі паливних карток та оплачувати надані постачальником ПММ.

Асортимент, кількість (обсяг), ціна за відповідну одиницю виміру ПММ, визначаються у рахунках, які виставляються постачальником та сплачуються замовником згідно з умовами цього Договору (пункт 2.2 Договору).

Право власності на ПММ виникає у замовника з моменту фактичного отримання ПММ на підставі авторизаційної відповіді у кількості, що вказана у квитанції терміналу, в повному обсязі згідно з договором за ціною що визначена відповідно розділу 5 договору (пункт 2.3 Договору).

Відпуск ПММ постачальником замовнику відбувається через мережу АЗС після отримання позитивних авторизаційних відповідей по паливним карткам через термінал (пункт 2.4 Договору).

Пунктом 3.2 Договору визначено, що асортимент ПММ визначається згідно з заявою замовника на придбання (Додаток 2) і відображається у рахунку згідно з п. 2.2. договору.

Відповідно до підпункту 4.1.1 Договору постачальник зобов`язаний на підставі заяви на отримання та поповнення паливних карток, згідно з додатком №2 до цього договору безкоштовно надати замовнику паливні картки, за однією з умов:

- уповноваженого представника замовника вказано у додатку 4 до договору, при наявності в нього паспорту. Уповноважений представник замовника перевіряє кількість, номенклатуру павлиних карток на відповідність, що зазначені у накладній на паливні картки, підписує та повертає накладну постачальнику;

- підписання накладної з використанням електронного документообігу та цифрового підпису постачальника та замовника;

- отримання з доставкою "Новою Поштою": після отримання оплати ПММ, постачальник відправляє замовнику паливні картки та накладну. Номер експрес-накладної (ТТН) замовник отримає по електронній пошті. Представник замовника, що має повноваження (довіреність або право на отримання кореспонденції, матеріальних цінностей або документів на Новій Пошті) повинен забрати відправлення впродовж 5 днів. Отримавши відправлення представник замовника перевіряє кількість, номенклатуру павлиних карток на відповідність, що зазначені у накладній на паливні картки, підписує та повертає екземпляр постачальнику Новою Поштою (послуга "Зворотна доставка документів"). Якщо відправлення не було отримане, то воно повертається постачальнику, а замовник відшкодовує постачальнику вартість відправки та повернення в розмірі 100,00 грн. Вартість послуг "Нової Пошти" сплачує замовник. Якщо замовник сплатив 400 або більше літрів ПММ вартість послуг "Нової Пошти" сплачує постачальник.

Відповідно до підпункту 4.2.1 Договору замовник зобов`язаний оплачувати ПММ згідно з умовами цього договору.

Відповідно до пункту 5.1 Договору оплата товару здійснюється замовником в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника в день виписки рахунку на товар. Ціна товару вказується у рахунку-фактурі та дійсна протягом дня його виписки. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок постачальника.

Оплата товару здійснюється замовником шляхом перерахування коштів на вказані в рахунку-фактурі реквізити постачальника. Постачальник звільняється від своїх обов`язків стосовно партії товару оплата якої здійснена на інші реквізити (пункт 5.2 Договору).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (за умови наявності печатки у сторони) (пункт 7.1 Договору).

Даний договір укладений терміном на 1 рік. У випадку, якщо жодна зі сторін письмово, не виявила бажання припинити його дію, даний договір вважається пролонгованим на наступний рік і на тих же умовах (пункт 7.2 Договору).

Позивач зазначає, що за Договором від 02.04.2021 №160 на відпуск паливно-мастильних матеріалів за паливними картками придбав у відповідача паливно-мастильних матеріалів на суму 513 700 грн. 00 коп., проте отримав за картками, емітованими відповідачем паливно-мастильних матеріалів на суму 498 915 грн. 50 коп. Отже, позивачем не отримане пальне на суму 14 784 грн. 50 коп. (513 700,00 - 498 915,50).

Позивач посилається на те, що відпуск паливно-мастильних матеріалів за картками, емітованими відповідачем, припинений, заправки "Авіас", на яких відбувався відпуск нафтопродуктів по карткам відповідача, не працюють.

На підтвердження виконання своїх зобов`язань за Договором в частині оплати товару позивачем надано копії платіжних доручень за період з 05.04.2021 по 23.09.2022 включно на загальну суму 513 700 грн. 00 коп. (а.с. 5-39).

Також позивачем надано копії видаткових накладних за період з 15.04.2021 по 30.04.2023 включно на загальну суму 498 915 грн. 50 коп. (а.с. 43-60).

В матеріалах справи міститься копія підписаного позивачем акту звірки за період з 01.04.2021 по 19.05.2025 (а.с. 42).

Суд зауважує, що з наданих позивачем копій видаткових накладних вбачається, що лише частина з них складена на підставі Договору від 02.04.2021 № 160 на відпуск паливно-мастильних матеріалів за паливними картками, тоді як інша частина містить посилання на договір поставки від 16.01.2028 №072/33, копію якого позивачем не надано, матеріали справи не містять.

Так, за Договором від 02.04.2021 № 160 на відпуск паливно-мастильних матеріалів за паливними картками складені видаткові накладні на загальну суму 467 715 грн. 50 коп., з урахуванням ПДВ, а саме:

- від 30.04.2021 №0033/1000414 на суму 8 728 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 31.05.2021 №0033/1000559 на суму 19 086 грн. 20 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 30.06.2021 №0033/1000709 на суму 21 366 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 31.07.2021 №0033/1000859 на суму 27 306 грн. 32 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 31.08.2021 №0033/1001012 на суму 30 501 грн. 83 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 30.09.2021 №0033/1001158 на суму 31 442 грн. 61 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 31.10.2021 №0033/1001294 на суму 25 705 грн. 62 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 30.11.2021 №0033/1001443 на суму 35 473 грн. 48 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 31.12.2021 №0033/1001587 на суму 31 933 грн. 29 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 31.01.2022 №0033/1000043 на суму 25 785 грн. 03 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 28.02.2022 №0033/1000171 на суму 29 342 грн. 84 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 31.03.2022 №0033/1000361 на суму 17 408 грн. 47 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 30.04.2022 №0033/1000712 на суму 20 390 грн. 93 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 31.05.2022 №0033/1001082 на суму 15 283 грн. 41 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 30.06.2022 №0033/1001422 на суму 24 642 грн. 64 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 31.07.2022 №0033/1001963 на суму 26 781 грн. 06 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 31.08.2022 №0033/1002753 на суму 24 818 грн. 46 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 30.09.2022 №0033/1002946 на суму 31 631 грн. 30 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 31.10.2022 №0033/1003236 на суму 19 341 грн. 28 коп., з урахуванням ПДВ; :

- від 30.04.2023 №0033/1000199 на суму 746 грн. 73 коп., з урахуванням ПДВ.

Тоді як за Договором поставки від 16.01.2018 №072/33 складені видаткові накладні на загальну суму 31 200 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ, а саме:

- від 15.04.2021 №0033/0000393 на суму 5 400 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 23.03.2022 №0033/0000397 на суму 6 400 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 04.03.2022 №0033/0000272 на суму 3 400 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 07.03.2022 №0033/0000280 на суму 6 800 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 24.05.2022 №0033/0001056 на суму 9 200 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ.

Також в матеріалах справи містяться копії рахунків-фактур відповідача, складених за Договором поставки від 16.01.2018 №072/33, на загальну суму 31 200 грн. 00 коп., а саме:

- від 12.04.2021 №0033/0000403 на суму 5 400 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 03.03.2022 №0033/0000294 на суму 3 400 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 07.03.2022 №0033/0000304 на суму 6 800 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 22.03.2022 №0033/0000425 на суму 6 400 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 20.05.2022 №0033/0001105 на суму 9 200 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ;

та специфікацій відпущених скретч-карток на нафтопродукти до видаткових накладних, складених за Договором від 16.01.2018 №072/33.

Крім того, проаналізувавши надані позивачем копії платіжних доручень, суд вбачає, що частина з них на загальну суму 31 200 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ у призначенні платежу містить посилання на зазначені вище рахунки-фактури, які складені на підставі Договору поставки від 16.01.2018 №072/33, а саме:

- від 13.04.2021 №4669 на суму 5 400 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ; призначення платежу: "Сплата за бензин, зг. рах. №0033/0000403 від 12.04.21р., у сумі 4 500,00 грн, ПДВ - 20% 900,00 грн" (а.с. 15);

- від 03.03.2022 №5793 на суму 3 400 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ; призначення платежу: "Сплата за бензин А-95 зг. рахунку-фактури №0033/0000294 від 03.03.2022 у сумі 2 833,33 грн., ПДВ - 20% 566,67 грн." (а.с. 30);

- від 07.03.2022 №5812 на суму 6 800 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ; призначення платежу: "Сплата за бензин А-95 зг. рахунку-фактури №0033/0000304 від 07.03.2022 у сумі 5666,67 грн., ПДВ - 20% 1133,33 грн." (а.с. 33);

- від 22.03.2022 №5859 на суму 6 400 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ; призначення платежу: "Сплата за бензин А-95 зг. рахунку-фактури №0033/0000425 від 22.03.2022. ПДВ - 20% 418,69 грн." (а.с. 20);

- від 20.05.2022 №6032 на суму 9 200 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ; призначення платежу: "Сплата за бензин А-95 зг. рахунку-фактури №0033/0001105 від 20.05.2022, ПДВ - 601,87 грн" (а.с. 19).

Суд зауважує, що зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач посилається виключно на Договір від 02.04.2021 № 160 на відпуск паливно-мастильних матеріалів за паливними картками, що не відповідає матеріалам справи.

Позивач стверджує, що зі свого боку виконав свої зобов`язання зі сплати за товар за Договором від 02.04.2021 №160 у повному обсязі на загальну суму 513 700 грн. 00 коп., проте відповідачем поставлено товар на суму 498 915 грн. 50 коп., у зв`язку з чим позивач вважає, що відповідач у повному обсязі не виконав взятих на себе зобов`язань з поставки товару, а також не повернув грошові кошти у розмірі 14 784 грн. 50 коп., що були сплачені позивачем за товар, що не був поставлений у зв`язку з припиненням відповідачем відпуску нафтопродуктів, що і стало причиною виникнення спору та звернення позивача з позовом до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частини 1, 2 статті 639 Цивільного кодексу України).

За змістом частини 1 статті 640 та частини 2 статті 642 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Судом встановлено, що між сторонами укладено Договір поставки від 16.01.2018 №072/33 за яким відповідачем у період з 12.04.2021 по 20.05.2022 включно було виставлено рахунки-фактури на загальну суму 31 200 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ. Позивачем було здійснено сплату вказаних рахунків у період з 13.04.2021 по 20.05.2022 включно на загальну суму 31 200 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ. Відповідачем у період з 15.04.2021 по 24.05.2022 включно було передано позивачеві скретч-картки на отримання Бензину А-95 в кількості 700 літрів, а також бензину А-95 Energy в кількості 200 літрів на загальну суму 31 200 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ.

Вказане підтверджується, зокрема, копіями рахунків-фактур, видаткових накладних, специфікацій відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткових накладних та платіжними дорученнями про сплату.

Суд зауважує, що копію вказаного Договору поставки від 16.01.2018 №072/33 позивачем не надано, у позові посилання на вказаний Договір також відсутнє, проте, з матеріалів справи вбачається, що суму сплати за цим Договором, а також кількість поставленого товару позивачем враховано при викладенні позовних вимог.

Крім того, сторонами укладено Договір від 02.04.2021 № 160 на відпуск паливно-мастильних матеріалів за паливними картками.

Судом встановлено, що укладені сторонами правочини - за своїм змістом та правовою природою є договорами поставки, які підпадають під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до положень статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, які визначають порядок роздрібної торгівлі пальним, оливами, мастилами (далі - нафтопродукти) (далі - Правила №1442) (у редакції, чинній на час існування спірних відносин).

Торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (абзац 2 пункту 3 Правил № 1442).

Розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару (пункт 9 Правил № 1442).

Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2018 № 281/171/578/155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за № 805/15496, затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 3 Інструкції талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

У підпунктах 10.3.3.1, 10.3.3.2 Інструкції визначено, що форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери. Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП.

Враховуючи вказане, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС, а тому підписання сторонами видаткової накладної не свідчить про передання постачальником покупцеві товару за договором, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надавали право покупцеві на отримання відповідної кількості товару (палива) за договором в майбутньому.

Як передбачено статтею 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Слід відзначити, що в силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначеного Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи на виконання своїх зобов`язань позивач здійснив оплату на загальну суму 513 700 грн. 00 коп. та отримав скретч-картки на отримання паливно-мастильних матеріалів.

Позивач стверджує, що відпуск паливно-мастильних матеріалів за картками, емітованими відповідачем, припинений, автозаправні станції "Авіас", на яких відбувався відпуск нафтопродутків по карткам відповідача, не працюють.

Позивач зазначає, що отримав за картками, емітованими відповідачем паливно-мастильні матеріали на загальну суму 498 915 грн. 50 коп.

Отже, позивачем не отримане пальне на загальну суму 14 784 грн. 50 коп. (513 700,00 - 498 915,50).

Проте, грошові кошти, що були сплачені позивачем за товар, який в подальшому відповідачем не було поставлено, у розмірі 14 784 грн. 50 коп. відповідачем не повернуто, вказане відповідачем не спростовано, доказів іншого матеріали справи не містять.

У той же час згідно з частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом, а саме як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

Обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення до продавця з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов (відмінними від нього), фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту, суперечити положенням частини другої статті 124 Конституції України та позиції Конституційного Суду України в рішенні від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів), згідно з якою вирішення правових спорів у межах досудових процедур є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту. Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у Постанові від 28.11.2011 у справі №3-127гс11.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України).

Враховуючи, що відповідач у повному обсязі товар не поставив, беручи до уваги звернення позивача з позовом до суду, строк повернення коштів в розмірі 14 784 грн. 50 коп., сплачених за товар, який в подальшому не було поставлено, є таким, що настав.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказів на підтвердження поставки позивачеві товару, за який позивачем була здійснена оплата, на залишкову суму 14 784 грн. 50 коп. відповідач не надав, також відповідачем не надано доказів повернення вказаних сум попередньої оплати. Отже, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, відповідачем не спростовані.

Зазначені норми чинного законодавства України та обставини справи дають підстави вважати вимоги позивача в цій частині обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлені строки.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Як вбачається, позовна заява у даній справі була подана позивачем до суду в електронній формі через "Електронний суд", отже сума судового збору, яку мав сплатити позивач складає 2 422 грн. 40 коп. Проте позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3 028 грн. 00 коп., що є більшим, від встановленого законодавством розміру судового збору на 605 грн. 60 коп. (3 028 грн. 00 коп. - 2 422 грн. 40 коп.).

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 422 грн. 40 коп. - витрат на сплату судового збору.

За клопотанням позивача підлягає поверненню останньому з Державного бюджету судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. (3 028 грн. 00 коп. - 2 422 грн. 40 коп.).

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський трубний завод" (49049, м. Дніпро, вул. Євпаторійська, буд. 40, оф. 7; ідентифікаційний код 36053445) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, оф. 503; ідентифікаційний код 41449359) про стягнення 14 784 грн. 50 коп. - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, оф. 503; ідентифікаційний код 41449359) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський трубний завод" (49049, м. Дніпро, вул. Євпаторійська, буд. 40, оф. 7; ідентифікаційний код 36053445) 14 784 (чотирнадцять тисяч сімсот вісімдесят чотири) грн. 50 коп. - боргу та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. - витрат на сплату судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

23.10.2025