ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

"27" жовтня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/3624/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

розглянув матеріали

позовної заяви Керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова (м. Харків, вул. Вартових Неба, б. 55-а) в інтересах держави
до 1) Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7; ), 2) Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 16; ), 3) Фізичної особи-підприємця Кулікової Олени Михайлівни ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 )
про визнання недійсним договору та зобов`язання повернути майно

ВСТАНОВИВ:

09.10.2025 керівник Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичної особи-підприємця Кулікової Олени Михайлівни, в якій просить суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 28.10.2013 №5046-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та фізичною особою підприємцем Куліковою Оленою Михайлівною (код НОМЕР_1 ), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Добриніною Ю. М. і зареєстрований в реєстрі за №784;

- зобов`язати Фізичну особу-підприємця Кулікову Олену Михайлівну (код НОМЕР_1 ) повернути Харківській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради () об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1 - нежитлові приміщення підвалу № 21-4а, 21-7-:-21-10 загальною площею 53,6 кв.м, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Данилевського, 29, літ. «А-5», а Харківську міську раду - прийняти у власність зазначені приміщення,

а також судові витрати покласти на відповідачів.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 13.10.2025 позовну заяву (вх.№3624/25 від 09.10.2025) керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова залишено без руху. Надано позивачу строк, який становить 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків, а саме:

- надання суду здійсненого в установленому законом порядку перекладу українською мовою додатків до позовної заяви;

- надання суду відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у учасників справи;

- надання суду доказів, які підтверджують направлення копій позовної заяви і доданих до неї документів Харківській міській раді та Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

22.10.2025 через кабінет Електронного суду від виконувача обов`язків керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова Колєсніка Євгена Олександровича надійшли письмові пояснення (вх.№24522 від 22.10.2025).

У письмових поясненнях прокурор щодо вимоги суду про надання доказів направлення позовної заяви та додатків до неї сторонам у справі зазначив, що у Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова (код в ЄСІТС ), Харківської міської ради (код ЄДРПУО 04059243) і Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (код ЄДРПУО 14095412) наявні зареєстровані електронні кабінети у підсистемі ЄСІТС. У ФОП Кулікової О.М. відсутній зареєстрований електронний кабінет у підсистемі ЄСІТС.

Разом з цим, прокурором надано суду докази, які підтверджують направлення копій позовної заяви і доданих до неї документів сторонам.

Відповідно до частини 3 статті 174 ГПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 12 ГПК України передбачено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного).

Наявність спору між сторонами в даному випадку виключає можливість розгляду даної справи в порядку наказного провадження, тому суд, відповідно, має визначити в порядку спрощеного чи загального позовного провадження підлягає розгляду ця справа.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються нормами ГПК України.

Беручи до уваги, що обставини справи, що згідно ч.3 статті 247 ГПК України мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, наразі свідчать про відсутність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку, суд приходить до висновку про те, що справа №922/3624/25 підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Разом з цим, при здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в ст.ст.2,4 ГПК України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України врегульовано питання щодо обов`язку доказування та подання доказів. Згідно з цією статтею кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Разом з цим, згідно зі статтею 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про судоустрій та статус судів» судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою (ч.1 ст.10 ГПК України).

Згідно з частин першої, другої, четвертої, п`ятої статті 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

При цьому до письмових доказів, викладених недержавною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат».

Пунктом 2.1. глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012, визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком. Переклад має бути зроблений з усього тексту документа, що перекладається, і закінчуватися підписами. Під текстами оригіналу та перекладу вміщується підпис перекладача у разі здійснення перекладу перекладачем. Посвідчувальний напис викладається під текстами документа і перекладу з нього. Переклад, розміщений на окремому від оригіналу чи копії аркуші, прикріплюється до нього, прошнуровується і скріплюється підписом нотаріуса і його печаткою.

Водночас, відповідно до ч.2 ст.80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Таким чином, докази, не перекладені з російської мови (недержавної мови) на українську мову та не засвідчені належним чином в порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат» не є належними документами в розумінні статей 73, 91 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не оформлені в установленому законом порядку (такої ж думки дотримується Верховий Суд у постанові від 20.06.2019 у справі № 910/4473/17).

Використання документів, викладених іноземною (російською) мовою без їх засвідченого у встановленому порядку перекладу українською мовою, суперечить положенням Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» та частини першої статті 10 ГПК України (мова господарського судочинства). Подібна правова позиція міститься у постанові від Верховного Суду 18.09.2024 у справі №751/1620/23.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 13 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

Конституційний Суд України у рішенні від 14.07.2021 у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» (далі Рішення) наголосив на тому, що громадянин України не має обов`язку володіти іншою мовою, ніж державна, тому надання йому поза його волею інформації іншою мовою, ніж державна, є порушенням його прав, що є несумісним із Конституцією України.

Згідно вимог ч.2 ст.10 ГПК України суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою.

Відповідно до ч.4 ст.74 ГПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом встановлено, що частина документів доданих прокурором до позовної заяви викладені іноземною мовою (російською мовою), без відповідного їх перекладу українською мовою.

В свою чергу не перекладені на українську мову та не засвідчені належним чином в порядку ст.79 Закону України «Про нотаріат» документи не є належними документами, оскільки не оформлені в установленому законом порядку.

Відсутність належним чином засвідченого перекладу на українську мову документу, складеного іноземною мовою, унеможливлює встановлення судом змісту такого документу, дії, яка вчинена на підставі вказаного документу, особи, якою вона була вчинена, на користь кого тощо.

З огляду на вище зазначене, задля забезпечення рівності прав учасників судового процесу за мовною ознакою, суд вважає за необхідне зобов`язати Шевченківську окружну прокуратуру міста Харкова надати суду переклад українською мовою додатків до позовної заяви, здійснений в установленому законом порядку.

Керуючись статтями 6, 12, 176, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Прийняти позовну заяву (вх.№3624/25 від 13.10.2025) керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова до Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичної особи-підприємця Кулікової Олени Михайлівни про визнання недійсним договору та зобов`язання повернути майно до розгляду та відкрити провадження у справі №922/3624/25.

2. Справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

3. Розпочати підготовче провадження і призначити підготовче засідання на 26 листопада 2025 року о 10:00.

4. Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду за адресою: 61022, Україна, місто Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 8-й під`їзд, 1-й поверх, зал № 111.

5. Зобов`язати Шевченківську окружну прокуратуру міста Харкова надати суду переклад українською мовою додатків до позовної заяви, здійснений в установленому законом порядку, у строк до 24 листопада 2025 року.

6. Відповідачам, згідно статті 165 ГПК України, встановити строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов.

Суд роз`яснює відповідачам, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

7. Позивачу, згідно статті 166 ГПК України, встановити строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання.

8. Встановити відповідачам строк 5 днів на подання заперечень на відповідь позивача на відзив, оформлених відповідно до ст. 167 ГПК України.

9. Звернути увагу учасників справи, що подання доказів у справі здійснюється учасниками справи на стадії підготовчого провадження.

10. Запропонувати учасникам справи забезпечити участь у судовому засіданні компетентного представника з документами, що посвідчують його особу та повноваження.

11. Явку представників учасників справи визнати необов`язковою.

12. Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвалу підписано 27.10.2025.

Суддя Т.О. Пономаренко

Примітка: У зв`язку з початком тестової експлуатації підсистеми «Електронний суд» з 01.01.2019, відповідно до Розділу XI «Положення про автоматизовану систему документообігу суду» приймання та реєстрація надісланих учасниками судових процесів електронних процесуальних документів повинна здійснюватися з Електронних кабінетів, які вони мають створити в «Електронному суді» за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua. Після запровадження роботи Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи приймання через офіційну поштову скриньку суду процесуальних документів та документів, що стосуються розгляду справ здійснюватися не буде.