РІШЕННЯ
15.10.2025 м. Івано-ФранківськСправа № 909/842/25
Господарський суд Івано-Франківської області в складі:
судді Стефанів Т. В.,
секретар судового засідання Матенчук О. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тантум Логістик"
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕкоБеррі"
про стягнення боргу у сумі 835 869 грн за договором № 19/07/23-2 про надання транспортно-експедиційних послуг,
представники сторін у судове засідання не з`явилися,
ухвалив таке рішення.
Під час судового розгляду справи здійснювалося фіксування судових засідань за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Тантум Логістик" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕкоБеррі" про стягнення боргу у сумі 825 869 грн за договором № 19/07/23-2 про надання транспортно-експедиційних послуг.
Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.
Ухвалою від 21.07.2025 суд постановив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами загального позовного провадження, встановити строки сторонам на подачу відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення, підготовче засідання призначено на 21.08.2025.
Протокольною ухвалою від 21.08.2025 суд відклав засідання на 17.09.2025
Протокольною ухвалою від 17.09.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 15.10.2025.
Сторін належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи.
В матеріалах справи наявні докази отримання процесуальних документів позивачем та відповідачем.
Стаття 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.
Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Мотивуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказує на те, що він здійснив послуги перевезення вантажу відповідно до акту №88 від 03.09.2024, №96 від 13.09.2024, №99 від 20.09.2024, №110 від 11.10.2024, №114 від 21.10.2024, №115 від 22.10.2024, №117 від 23.10.2024, чим повністю виконав умови укладеного правочину. Однак в погоджені строки перевезення оплачене не було.
Відповідач відзиву на позов не подав, проти позову не заперечив.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
19.07.2023 між вантажовідправником, що виступив замовником перевезення ТОВ «Екоберрі» та експедитором, що виступив виконавцем ТОВ «Тантум Логістик» укладений договір №19/07/23-2 про надання транспортно-експедиційних послуг у міжнародному сполученні, відповідно до п.1.1 Договору, експедитор зобов`язується від свого імені за дорученням та рахунок замовника, виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних із перевезенням вантажу в міжнародному та (або) внутрішньодержавному (регіональному) сполученні.
Відповідно до п.1.5. Договору, конкретні умови кожного замовлення (вид, найменування вантажу та інша необхідна інформація) зазначаються у Заявках, які є невід`ємною частиною даного договору.
Узгоджена сторонами в пункті «Ставка фрахту» Заявок, вартість перевезення склала: 110 836 грн, 123 089 грн, 118 195 грн, 122 914 грн, 130 639 грн, 114 554 грн, 114 642 грн відповідно.
За змістом пункту «Умови оплати» Заявок, рахунок замовник оплачує протягом 20 банківських днів після отримання від виконавця повного пакету оригіналів документів (згідно поданого переліку).
У Заявках наявні відтиски штампу та підписи уповноваженої особи вантажоодержувача в графі 24 кінцевої накладної СМR.
Сторонами підписані Акти надання послуг №88 від 03.08.2024, №96 від 13.09.2024, №99 від 20.09.2024, №110 від 11.10.2024, №114 від 21.10.2024, №115 від 22.10.2024, №117 від 23.10.2024.
У Розділі 3 Заявок, сторони погодили, що оригінали документів повинні направлятися замовнику перевезення поштовим перевізником ТОВ «Нова Пошта»; відповідальна особа замовника ОСОБА_1 .
За даними вказаної експрес-накладної, поштове відправлення вручене адресату - 08.01.2025. Будь-яких зауважень щодо обсягу чи змісту отриманих документів не заявлено. Згідно умов Заявок, з наступного дня - 09 січня 2025 двадцятий банківський день, визначений кінцевим днем для проведення оплати, завершився 05.02.2025.
Загальна заборгованість за сім послуг з організації перевезення вантажів складає 835869 грн.
Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати в обумовленому порядку послуг перевезення вантажів, що змусило позивача звернутися із даним позовом до суду.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Предметом позову є стягнення заборгованості за надані послуги міжнародного перевезення вантажу.
Ст. 909 ЦК України встановлено, що перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
Статтею 916 ЦК України передбачено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.
Згідно ст. 920 ЦК України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
Закон України "Про автомобільний транспорт" визначає, що вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату (ст. 1 Закону).
Відповідно до п. 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за №128/2568 (далі - Правила) основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна.
Згідно вказаних Правил, договір про перевезення вантажів - двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентуються обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов`язки та відповідальність сторін щодо їх додержання.
Розділом 14 Правил передбачено, що форма і порядок розрахунків, а також випадки зміни розміру оплати за перевезення вантажів і надання інших послуг, пов`язаних з цим, визначаються Перевізником з вантажовідправником або вантажоодержувачем - Замовником при укладенні ними Договору на перевезення вантажів (п. 14.1).
За загальним правилом, наведеним в ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як стверджує позивач і не заперечив відповідач, останній подав сім Заявок про надання транспортних послуг з перевезення вантажу (№133 від 26.08.2024, №145 від 05.09.2024, №150 від 12.09.2024, №171 від 03.10.2024, №б/н від 11.10.2024, №179 від 14.10.2025, №178 від 14.10.2024). Позивач перевіз обумовлений в заявках товар за маршрутами с. Тишківці (Україна) - м. Єссен (Німеччина), що підтвердив копіями міжнародних товарно - транспортних накладних (СМR). За наслідками надання зазначених послуг, сторони підписали акти надання послуг №88 від 03.09.2024 на суму 110 836 грн, №96 від 13.09.2024 на суму 123 089 грн, №99 від 20.09.2024 на суму 118 195 грн, №110 від 11.10.2024 на суму 122 914 грн, №114 від 21.10.2024 на суму 130 639 грн, №115 від 22.10.2024 на суму 114 554 грн, №117 від 23.10.2024 на суму 114 642 грн.
Відповідно до статті 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).
Висновок суду.
Враховуючи викладене та те, що документами наявними в матеріалах справи підтверджено, а відповідачем в свою чергу не спростовано факту невиконання зобов`язання по оплаті наданих послуг, вимога про стягнення плати за надання транспортно-експедиційних послуг, підлягає задоволенню.
Судові витрати.
Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 12 538, 05 гривень (платіжна інструкція № 154 від 11.07.2025).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України).
Разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Зі змісту статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" слідує, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Надання адвокатом послуг на професійну правничу допомогу при розгляді справи №909/842/25 підтверджується: договором про правову допомогу від 04.07.2025, довіреністю від 04.07.2025, квитанцією до прибуткового касового ордера №03-07 від 10.07.2025, актом приймання-передачі наданих послуг від 10.07.2025, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №507 від 16.05.2008.
Так, в акті прийому-передачі наданих послуг від 10.07.2025 зазначено, що на підготовку та подачу позовної заяви до Господарського суду Івано-Франківської області затрачено 18 годин 10 хвилин, але з урахуванням вищенаведеного, суд вважає вказаний затрачений адвокатом час завищеним.
На думку суду, оскільки на підготовку та подачу позовної заяви до Господарського суду Івано-Франківської області затрачено 18 годин 10 хвилин, для кваліфікованого юриста є достатнім 0,5 годин для аналізу матеріалів справи.
Таким чином, при визначені розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу суд взяв до уваги ту обставину, що спір у цій справі для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, не характеризується наявністю виключної правової проблеми або значним суспільним інтересом. Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Великої кількості законів та підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом, і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час, а арифметичний розрахунок здійснено шляхом сумування доданків.
Близьку за змістом правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019, що винесені у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Згідно заявленого в позовній заяві попереднього (орієнтовного) розрахунку сума судових витрат на професійну правничу допомогу становить 28 500, 00 гривень, а також 5 000, 00 гривень гонорару успіху.
Незважаючи на ціну позову в розмірі 835869 грн, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час.
Отже, оцінивши заявлені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 28 500 грн та подані на їх підтвердження докази, з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, обсягу наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу не відповідають вимогам щодо реальності, розумності їх розміру, співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмету спору (критерії, визначені статтею 126 та частиною п`ятою статті 129 ГПК України).
Враховуючи складність справи, виконані представником позивача роботи (надані послуги), принципи реальності, необхідності та розумності судових витрат, обізнаність адвоката щодо господарських відносин між позивачем та відповідачем (представляв інтереси у справах №909/857/25, 909/779/25, 909/833/25, 909/889/25), суд дійшов висновку про покладення на відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу частково - у розмірі 5 000 грн.
Судові витрати, у відповідності до ст. 129 ГПК України, слід покласти на відповідача у сумі 12 538 грн 05 коп. - судового збору та 5 000 грн - витрат на професійну правничу допомогу.
В частині вимоги про стягнення з відповідача гонорару успіху у сумі 5 000 грн, слід відмовити, оскільки такі вимоги за наведених обставин, є безпідставними.
Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 86, 129, 236, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Тантум Логістик" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕкоБеррі" про стягнення боргу у сумі 835 869 грн за договором № 19/07/23-2 про надання транспортно-експедиційних послуг - задоволити.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
В задоволенні вимоги про стягнення гонорару успіху (премії) у сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень - відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення підписане 27.10.2025.

Суддя Т. В. Стефанів