ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2025 р. Справа№ 927/744/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Ткаченка Б.О.

за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Драчук В.В.;

від відповідача: Фесик І.А.;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуцький Райсількомунгосп»

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.01.2025, повний текст рішення складено 06.02.2025

у справі № 927/744/24 (суддя Моцьор В.В.)

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуцький Райсількомунгосп»

про визнання недійсними рішення загальних зборів

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

ОСОБА_1 подано позов (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуцький Райсількомунгосп» про:

- визнання недійсними рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю Прилуцький райсількомунгосп (ідентифікаційний код юридичної особи 05389310), оформлених протоколом № 1/11/21 від 02 листопада 2021 року

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 27.01.2025 у справі № 927/744/24 позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуцький райсількомунгосп», оформлені протоколом № 1/11/21 від 02 листопада 2021 року. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуцький Райсількомунгосп» на користь ОСОБА_1 20 000,00 грн витрат на оплату правничої допомоги та 2422,40 грн судового збору.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Чернігівської області від 27.01.2025 у справі № 927/744/24, Товариство з обмеженою відповідальністю «Прилуцький Райсількомунгосп» звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27 січня 2025 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пов`язані з розглядом справи.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовані наступними доводами.

Скаржник стверджує, що відповідач на доведення тих обстави, що саме директор (позивач по справі ОСОБА_1 ) ініціював проведення загальних зборів надав суду письмові показання свідків, викладені у заявах свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких вказувалось, що саме за ініціативою директора ТОВ «Прилуцький райсількомунгосп» ОСОБА_1 на 1 жовтня 2021 року були призначені загальні збори учасників ТОВ «Прилуцький райсількомунгосп». Повідомлення учасників товариства здійснювалось шляхом персонального повідомлення кожного учасника товариства засобами телефонного зв`язку та розміщення оголошення на вхідних дверях адміністративної будівлі підприємства. Загальні збори учасників товариства 1 жовтня 2021 року не відбулись по причині відсутності кворуму. Тому директор ТОВ «Прилуцький райсількомунгосп» ОСОБА_1 (позивач по справі) ініціював проведення загальних борів на 2 листопада 2021 року. Повідомлення учасників товариства здійснювалось шляхом персонального повідомлення кожного учасника товариства засобами телефонного зв`язку та розміщення оголошення на вхідних дверях адміністративної будівлі підприємства.

Скаржник зазначає, що показання свідків, які зазначені у заявах доданих до матеріалів справи відповідачем та показання свідка ОСОБА_1 не узгоджуються між собою і свідчать, що хтось із свідків, під присягою говорив в суді неправду, тому суд мав реагувати на це і виносити окрему ухвалу суду для притягнення винних осіб до відповідальності за неправдиві показання в суді, проте, суд першої інстанції цього не зробив, а вчинив дії які свідчать про не безсторонність суду. Так, з однієї сторони суд врахував показання свідка ОСОБА_1 і свої висновки мотивував на підставі показань цього свідка. А з іншої сторони суд не врахував заяви свідків наданих відповідачем з посиланням на те, що згідно ч.2 ст.87 ГПК України на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах.

На думку скаржника, суд не врахував приєднані відповідачем до матеріалів справи нотаріально посвідчені довіреності та ніяким чином у судовому рішення не мотивував не прийняття доказів наданих відповідачем. Відповідач вказував, що загальні збори на 2 листопада 2021 року були скликані саме позивачем по справі. Проте на загальні збори ОСОБА_1 (позивач по справі) не прийшов. Замість нього на загальні збори прийшов його представник ОСОБА_5 , який надав іншим учасникам товариства нотаріально посвідчені довіреності від ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , які надавали йому право на участь у загальних зборах ТОВ «Райсількомунгосп». ОСОБА_5 був присутнім під час загальних зборів, надав свої документи, які підтверджують повноваження але відмовивсь реєструватись. Вказані докази підтверджують обізнаність позивача про проведення загальних зборів і ці обставини підтверджені заявами свідків, які приєднані до матеріалів справи за клопотанням відповідача. Відповідач вважає, що ці докази мали оцінюватись судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку з іншими доказами в справі. І оцінюючи докази у взаємозв`язку один з одним, в логічній послідовності, вбачається, що загальні збори були ініційовані позивачем і він був обізнаний про проведення цих зборів.

Також скаржник вказує на те, що до матеріалів справи позивач надав документи, які тільки вказують на взяті сторонами зобов`язання. Проте до матеріалів справи не додані документи, які підтверджують виконання сторонами своїх зобов`язань. Виконання зобов`язань адвокатом підтверджується актом виконаних робіт, актом наданих послуг чи протокол виконаних робіт, а виконання зобов`язань Клієнтом підтверджується квитанцією про оплату наданих послуг. Суд першої інстанції без будь-яких документів, що визначають фактично виконані роботи з правничої допомоги, провів розподіл судових витрат пов`язаних з правничою допомогою. В судовому рішенні не наведено переліку наданих послуг з правничої допомоги, які суд врахував під час розподілу судових витрат. З судового рішення не зрозуміло чи враховані судом такі роботи, як усна консультація, ознайомлення з первинними документами, дослідження нормативно-правових актів, що регулюють відносини з яких виник спір, пошук та дослідження судової практики, побудова і відпрацювання правової позиції захисту інтересів клієнта.

Скаржник зазначає, що відсутність опису виконаних робіт не дозволяє ні відповідачу, ні суду встановити які реально були надані послуги адвокатом. Під час ухвалення судового рішення в частині розподілу судових витрат суд першої інстанції не врахував, що первинний позов був безпідставно завищеним.

В судовому засіданні і позивач, і відповідач вказували, що ТОВ «Райсількомунгосп» це юридична особа, яка не здійснює господарську діяльність. Весь дохід підприємства зводиться до отримання орендної плати від здачі нерухомості в оренду. А це незначний дохід, який тільки покриває витрати підприємства. Тому суд при розподілі судових витрат повинен був врахувати фінансовий стан відповідача. Для позивача ця справа немає ніякого інтересу, оскільки оскаржуване рішення загальних зборів від 02 листопада 2021 року, яким було переобрано директора ТОВ «Райсількомунгосп» вже не актуальне. Станом на сьогоднішній день неодноразово рішеннями загальних зборів ТОВ «Райсількомунгосп» переобирали директорів.

На думку скаржника, позов, який був поданий до суду з пропущенням строку позовної давності, містив формальні підстави для скасування рішення і направлений був тільки для стягнення витрат на правничу допомогу з юридичної особи. За таких підстав, коли позивач надав суду тільки Договір та рахунок на оплату і не надав будь-якого документу, який свідчить про фактично надані послуги (опис виконаних робіт, наданих послуг), то витрати на правничу допомогу не підлягають до розподілу.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказав на те, що ОСОБА_1 будучи директором товариства не призначав загальні збори учасників ані на 1 жовтня, ані на 2 листопада 2021 року, на думку позивача нелогічно виглядало б призначення загальних зборів учасників директором ОСОБА_1 з повісткою денною, ключовим питанням якої було питання про звільнення з посади того ж директора ОСОБА_1 , рішення по якому він зараз оскаржує в суді. Загальні збори учасників товариства, які відбулись 2 листопада 2021 року були зібрані учасниками ОСОБА_3 та ОСОБА_7 і єдина мета, яку вони переслідували, - зміна директора товариства на ОСОБА_3 .

Також позивач зазначає про те, що з п`яти учасників товариства лише вони були обізнані про час, місце проведення зборів та їх порядок денний, що унеможливило іншим учасникам товариства скористатись своїм правом вносити пропозиції щодо порядку денного зборів, приймати участь у зборах, обговорювати питання порядку денного, приймати участь у голосуванні з питань порядку денного. ОСОБА_5 також ні в який спосіб не повідомлявся про час та місце проведення загальних зборів учасників товариства та не брав участі в зазначених зборах. Інформація, яку відповідач видає за «фактичні обставини», ґрунтується лише на показаннях свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є зацікавленими особами, оскільки ОСОБА_3 є учасником, який проводив загальні збори 02.11.2021, ОСОБА_4 - його дружина, а ОСОБА_2 - дружина іншого учасника, який проводив загальні збори 02.11.2021 ОСОБА_7 . Свідчення зазначених свідків не корелюються з іншими доказами у справі та протирічать їм.

Представником позивача було проведено великий обсяг роботи, лише сам розгляд справи в суді першої інстанції тривав півроку, було проведено шість судових засідань, в яких брав участь представник позивача як в режимі відеоконференції так і безпосередньо в залі судових засідань. Робота адвоката (роз`яснення рішення суду та усні консультації клієнту з приводу справи) продовжувались і після ухвалення рішення судом першої інстанції. 10 лютого 2025 року сторони підписали акт виконаних робіт.

Також позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив про те, що попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції складається з витрати на професійну правничу допомогу адвоката. Витрати на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, встановлені у фіксованому розмірі та становлять 10 000,00 грн, які згідно умов укладеного договору № 2507-24 про надання правової допомоги від 25 липня 2024 року та додаткової угоди № 2 до нього, будуть сплачені на користь Адвокатського бюро «Вячеслава Драчука» протягом 30 календарних днів з моменту набрання рішенням у справі законної сили.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, справу № 927/744/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуцький Райсількомунгосп» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.01.2025 у справі № 927/744/24 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, надати до Північного апеляційного господарського суду:

- докази сплати судового збору у розмірі 7 267,20 грн.

04.03.2025 від скаржника (через систему «Електронний суд») надійшла заява про усунення недоліків у якій зазначає, що первинна позовна заява містила дві немайнові вимоги, проте 09.09.2024 представником позивача було подано заяву про зміну предмету позову. В цій заяві позивач просив суд змінити предмет позову шляхом вилучення позовної вимоги про скасування реєстраційної дії/запису від 11.11.2021 №016001425 в Єдиному державному реєстрі щодо державної реєстрації змін до відомостей про Товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцький райсількомунгосп" (ідентифікаційний код юридичної особи 05389310) щодо зміни керівника юридичної особи, зміни фізичних осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому довіреності, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо. Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 23.10.2024 заява представника позивача була задоволена і суд постановив розглядати справу з урахуванням заяви про зміну предмету позову. Рішенням, яке оскаржується суд задовольнив позовні вимоги повністю, визнав недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцький райсількомунгосп", оформлені протоколом № 1/11/21 від 02.11.2021 та додано платіжну інструкцію № 41 від 04.03.2025, що свідчить про сплату судового збору у розмірі 3 633,60 грн.

Враховуючи вищевикладене та усунення скаржником недоліків апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд, визнав подані матеріали достатніми для відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцький райсількомунгосп" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.01.2025 у справі № 927/744/24. Призначено справу № 927/744/24 до розгляду у судовому засіданні 15.04.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2025 задоволено заяву ОСОБА_1 про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2025 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцький райсількомунгосп" про участь в судових засіданнях в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У судовому засіданні 15.04.2025 оголошено перерву до 24.04.2025 о 10:30 в режимі відеоконференції.

У зв`язку з перебуванням суддів Ткаченка Б.О. та Майданевича А.Г., які входять до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами, у відпустках, розгляд справи призначений на 24.04.2025 о 10 год. 30 хв. не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцький райсількомунгосп" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.01.2025 у справі № 927/744/24 на 27.05.2025.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Ткаченка Б.О. який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, розгляд справи призначений на 27.05.2025 об 11 год. 50 хв. не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2025 призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцький райсількомунгосп" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.01.2025 у справі № 927/744/24 на 29.07.2025.

29.07.2025 через «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцький райсількомунгосп" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що представник не зможе бути присутнім під час проведення судового засідання по даній справі, оскільки прийматиме участь в іншій справі 742/3067/24, яка призначена до судового розгляду на 11:30 29 липня 2025 року у Прилуцькому міськрайонному суді.

29.07.2025 о 12:34 було розпочато судове засідання у справі № 927/744/24, однак відеоконференцію не вдалося провести через несправності технічного характеру.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2025 відкладено розгляд справи № 927/744/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцький райсількомунгосп" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.01.2025 на 02.09.2025.

02.09.2025 о 09:20 по 13:00 в багатьох областях України, в тому числі на території міста Київ було оголошено повітряну тривогу, у зв`язку з чим судове засідання, призначене на 02.09.2025 не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2025 призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцький райсількомунгосп" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.01.2025 у справі № 927/744/24 на 23.09.2025.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, систематичні оголошення сигналу повітряної тривоги, тимчасові непрацездатності суддів, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 927/744/24 розглядалась протягом розумного строку.

Явка учасників справи та позиції учасників справи

Представник відповідача у судовому засіданні 23.09.2025 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.01.2025 у справі № 927/744/24 і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні 23.09.2025 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.01.2025 у справі № 927/744/24 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення. Також позивачем у судовому засіданні 23.09.2025 заявлено про стягнення з відповідача судових витрат.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Прилуцький райсількомунгосп» (ідентифікаційний код юридичної особи 05389310), в подальшому «Товариство», створено та зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16.01.2002.

Розмір статутного (складеного) капіталу товариства становить 254729,00 грн.

Засновниками (учасниками) товариства є фізичні особи:

ОСОБА_8 (розмір частки засновника (учасника): 4346,00 грн, що становить 1,706% статутного капіталу);

ОСОБА_7 (розмір частки засновника (учасника): 77098,00 грн, що становить 30,267% статутного капіталу);

ОСОБА_3 (розмір частки засновника (учасника): 77111,00 грн, що становить 30,272% статутного капіталу);

ОСОБА_1 (розмір частки засновника (учасника): 50322,78 грн, що становить 19,755% статутного капіталу);

ОСОБА_6 (розмір частки засновника (учасника): 45851,22 грн, що становить 18% статутного капіталу).

Статут Товариства (у новій редакції) затверджено загальними зборами учасників товариства 21 серпня 2017 року (протокол №1).

Виконавчим органом товариства є директор.

02.01.2018 загальними зборами учасників товариства було прийнято рішення про призначення директором Товариства ОСОБА_1 строком на 5 років.

Відомості про керівника Товариства ОСОБА_1 внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 31.10.2021.

02.11.2021 проведено позачергові загальні збори учасників Товариства, оформлені протоколом № 1/11/21 від 02.11.2021.

Під час проведення зборів були присутні та взяли участь у їх роботі двоє учасників ( ОСОБА_3 та ОСОБА_7 ) з п`яти.

Як вбачається з протоколу позачергових загальних зборів учасників Товариства № 1/11/21 від 02.11.2021, до порядку денного зборів було включено такі питання:

1. Про обрання голови та секретаря Зборів.

2. Про звільнення з посади директора Товариства ОСОБА_1 .

3. Про призначення на посаду директора Товариства. Затвердження умов контракту з директором.

4. Обрання особи, що уповноважується на вчинення дій, щодо внесення змін, затверджених на позачергових Зборах, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та до інших установ і організацій.

За результатами голосування, згідно з протоколом № 1/11/21 від 02.11.2021, учасники вирішили:

1. Обрати головою Зборів Учасників ОСОБА_3 , а секретарем Зборів ОСОБА_7 .

2. Звільнити з посади директора Товариства ОСОБА_1 з 10.11.2021 за невиконання умов контракту на підставі п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України та виключити з переліку уповноважених представників Товариства, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб. Фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

3. Призначити на посаду директора Товариства ОСОБА_3 з 11.11.2021 та заключити з ним контракт.

4. Доручити новопризначеному директору Товариства ОСОБА_3 з правом повного або часткового передоручення повноважень, здійснити державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 30.11.2021, 11.11.2021 здійснено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, в частині відомостей про керівника товариства. До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відомості про ОСОБА_3 як керівника товариства.

Позивач вважає, що рішення загальних зборів Товариства, оформлені протоколом № 1/11/21 від 02.11.2021, прийняті з порушенням вимог закону та статуту товариства під час скликання та проведення загальних виконавчого органу, оскільки директором товариства загальні збори не скликались, а від учасників товариства вимоги про скликання загальних зборів директору не надходили; позивачу як учаснику товариства про проведення загальних зборів товариства не повідомлялось взагалі, допущені порушення, на думку позивача, є підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ТОВ «Прилуцький райсількомунгосп», оформлених протоколом № 1/11/21 від 02.11.2021.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що ініціатором загальних зборів учасників Товариства був директор товариства ОСОБА_1 ; на вимогу учасника Товариства ОСОБА_3 було поставлено питання про переобрання директора Товариства; позивач був обізнаний шляхом телефонних переговорів як з порядком денним, так і з датою проведення загальних зборів; позивач був присутній на загальних зборах учасників Товариства через свого представника, який мав можливість прийняти участь у голосуванні; у заяві свідка ОСОБА_1 , яка нотаріально не посвідчена, повідомлено неправдиві свідчення суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, підставою для звернення до суду є саме порушення, невизнання або оспорювання прав та законних інтересів особи.

Відповідно до ст. 167 Господарського кодексу України (тут і надалі - в редакції станом на 02.11.2021) корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно зі ст. 80 Господарського кодексу України товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, і несе відповідальність за своїми зобов`язаннями тільки своїм майном.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» учасники товариства мають право, зокрема, брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників.

Таким чином, право брати участь в управлінні товариством може бути реалізовано учасником товариства при прийнятті участі у загальних зборах товариства, на яких вирішують ті чи інші питання діяльності товариства.

Порядок скликання загальних зборів учасників унормовано ст.ст. 31, 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»

Відповідно до ч. 1, 2, 5 - 9 ст. 31 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також:

1) з ініціативи виконавчого органу товариства;

2) на вимогу наглядової ради товариства;

3) на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства.

Річні загальні збори учасників скликаються протягом шести місяців наступного за звітним року, якщо інше не встановлено законом. До порядку денного річних загальних зборів учасників обов`язково вносяться питання про розподіл чистого прибутку товариства, про виплату дивідендів та їх розмір.

Вимога про скликання загальних зборів учасників подається виконавчому органу товариства в письмовій формі із зазначенням запропонованого порядку денного. У разі скликання загальних зборів учасників з ініціативи учасників товариства така вимога повинна містити інформацію про розмір часток у статутному капіталі товариства, що належать таким учасникам.

Виконавчий орган товариства повідомляє про відмову в скликанні загальних зборів учасникам, які вимагали скликання таких зборів, письмово із зазначенням причин відмови протягом п`яти днів з дати отримання вимоги від таких учасників товариства.

Разом з питаннями, запропонованими для включення до порядку денного загальних зборів учасників особою, яка вимагає скликання таких зборів, виконавчий орган товариства з власної ініціативи може включити до нього додаткові питання.

Виконавчий орган товариства зобов`язаний вчинити всі необхідні дії для скликання загальних зборів учасників у строк не пізніше 20 днів з дня отримання вимоги про проведення таких зборів.

У разі якщо протягом 10 днів з дня, коли товариство отримало чи мало отримати вимогу про скликання загальних зборів, учасники не отримали повідомлення про скликання загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлено статутом, особи, які ініціювали їх проведення, можуть скликати загальні збори учасників самостійно. У такому випадку обов`язки щодо скликання та підготовки проведення загальних зборів учасників, передбачені статтею 32 цього Закону, покладаються на учасників товариства, які ініціювали загальні збори учасників.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників.

Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства.

Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства.

Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення.

У повідомленні про загальні збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний. Якщо до порядку денного включено питання про внесення змін до статуту товариства, до повідомлення додається проект запропонованих змін.

Виконавчий орган товариства приймає рішення про включення запропонованих питань до порядку денного загальних зборів учасників.

Будь-який учасник має право внести пропозиції щодо включення питань до порядку денного загальних зборів учасників. Пропозиції учасника або учасників товариства, які в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства, підлягають обов`язковому включенню до порядку денного загальних зборів учасників. У такому разі таке питання вважається автоматично включеним до порядку денного загальних зборів учасників.

Після надсилання повідомлення, передбаченого частиною третьою цієї статті, забороняється внесення змін до порядку денного загальних зборів учасників, крім включення нових питань відповідно до частини сьомої цієї статті.

Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства про внесення змін до порядку денного не менше ніж за 10 днів до запланованої дати загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства, відповідно до частини четвертої цієї статті.

До порядку денного можуть бути внесені будь-які зміни за згодою всіх учасників товариства. У такому разі положення частин восьмої і дев`ятої цієї статті не застосовуються.

Виконавчий орган товариства зобов`язаний надати учасникам товариства можливість ознайомитися з документами та інформацією, необхідними для розгляду питань порядку денного на загальних зборах учасників. Виконавчий орган товариства забезпечує належні умови для ознайомлення з такими документами та інформацією за місцезнаходженням товариства у робочий час, якщо інший порядок не передбачений статутом товариства.

Відповідно до п. 8.1 Статуту органами управління Товариства є: загальні збори учасників Товариства; виконавчий орган Товариства - Директор.

Загальні збори учасників Товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності Товариства.

Згідно з п. 8.3. Статуту загальні збори учасників товариства вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

Учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному капіталі. Один голос дорівнює одному відсотку розміру частки в статутному капіталі товариства.

Про проведення загальних зборів учасників товариства учасники повідомляються персонально не менше ніж за 30 днів до їх скликання. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів.

У п.8.5. Статуту встановлено, що загальні збори учасників товариства скликаються не рідше одного разу на рік.

Загальні збори учасників товариства скликаються головою зборів, а також на вимогу виконавчого органу.

Учасники товариства, що володіють у сукупності не менш як 20 відсотками голосів, можуть вимагати скликання загальних зборів учасників у будь-який час і з будь-якого приводу, що стосується діяльності товариства. Якщо вимога учасників про скликання загальних зборів не виконана головою зборів, ці учасники мають право самі скликати загальні збори.

Рішення загальних зборів учасників може бути оскаржене учасником товариства до суду.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що на момент прийняття спірного рішення 02.11.2021 ОСОБА_1 був учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуцький райсількомунгосп» з розміром частки у статутному капіталі - 19,755%, а також перебував на посаді директора цього ж товариства.

02.11.2021 відбулися позачергові загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуцький райсількомунгосп», на яких було прийнято рішення, зокрема, звільнити з посади директора Товариства ОСОБА_1 з 10.11.2021 за невиконання умов контракту на підставі п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України та виключити з переліку уповноважених представників Товариства, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб. Фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; призначити на посаду директора Товариства ОСОБА_3 з 11.11.2021 та заключити з ним контракт.

Зазначені рішення були прийняті одноголосно двома присутніми учасниками товариства, яким в сукупності належить 60,54% голосів товариства, а саме: ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .

Водочас, колегія суддів, враховуючи те, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази звернення учасників Товариства, що мають право на участь у Зборах, зокрема: ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , як разом так і окремо з вимогою про скликання загальних зборів до виконавчого органу товариства в письмовій формі із зазначенням запропонованого порядку денного, а тому права скликати загальні збори учасників самостійно в порядку ч. 9 ст. 31 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» зазначені особи не набули, у зв`язку із чим, всупереч наведеним положенням ст. 31 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», загальні збори учасників з ініціативи виконавчого органу товариства (директора ОСОБА_1 ) не скликались, так само і не скликались на вимогу учасника або учасників товариства, які в сукупності володіють 20 або більше відсотками статутного капіталу товариства.

Колегія суддів апеляційної інстанції встановила, що у матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надано доказів повідомлення ОСОБА_1 як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуцький райсількомунгосп», про проведення загальних зборів учасників 02.11.2021 ані шляхом надсилання повідомлення в порядку ст. 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», ані будь-яким іншим способом, у зв`язку із чим ОСОБА_1 на вказаних зборах присутнім не був, участі у голосуванні не брав.

При цьому, ОСОБА_1 (колишній директор ТОВ «Прилуцький райсількомунгосп») надавав показання в якості свідка (у судовому засіданні 02.12.2024 підписав присягу свідка та отримав пам`ятку про права та обов`язки свідка, який бере участь у судовому розгляді, передбачені КПК України), згідно яких підтвердив, що загальні збори учасників Товариства на 02.11.2021 не призначав, об`яв про проведення загальних зборів учасників Товариства на 02.11.2021 не розміщував, повідомлень про скликання загальних зборів учасників Товариства на 02.11.2021 та про порядок денний загальних зборів учасників Товариства 02.11.2021 до нього не надходило, участі в загальних зборах 02.11.2021 не приймав, присутнім під час їх проведення не був з причини необізнаності про їх проведення, про проведення зазначених зборів дізнався в середині листопада 2021 року, тобто вже після їх проведення.

Зазначені твердження викладені і у відзиві на апеляційну скаргу.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що посилання відповідача на покази свідків, викладені у заявах свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , щодо повідомлення ОСОБА_1 шляхом телефонних переговорів, а також присутність його повноважного представника на загальних зборах учасників Товариства, не можуть братись до уваги, з огляду на наступне.

За приписами ч. 1, 2 ст. 87 ГПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб.

На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З аналізу положень Закону України «Про поштовий зв`язок» та Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, слідує, що належним доказом надіслання поштової кореспонденції адресату є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість, які відповідачем не надані, а тому показання свідка в цьому випадку не можуть підмінити належні докази поштового відправлення (повернення) повідомлення відповідача про проведення загальних зборів, обставини чого (повідомлення) заперечуються останнім.

Так, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що доказом повідомлення учасників товариства про скликання загальних зборів згідно ч.4 ст.32, ч.9 ст.31 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» є відповідне повідомлення та документами оператора поштового зв`язку, а присутність, прийняття участі учасниками товариства або їх представниками в загальних зборах має відображатись в протоколі загальних зборів учасників, водночас протокол загальних зборів учасників товариства від 02.11.2021 не містить інформації про присутність на зборах учасника ОСОБА_1 або його представника.

Також відсутня інформація про відмову учасника ОСОБА_1 або його представника від реєстрації присутніх на загальних зборах.

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах. Зокрема, рішення загальних зборів юридичної особи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку в разі недотримання процедури їх скликання.

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.01.2020 у справі № 924/641/17.

Водночас, справах з позовною вимогою про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, заявленою з підстав неповідомлення позивача як учасника товариства про проведення зборів, на яких прийняті спірні рішення, судам при вирішенні питання щодо порушення прав учасника товариства спірним рішенням необхідно з`ясовувати дотримання порядку скликання загальних зборів, зокрема щодо належного повідомлення позивача про такі збори, яке є складовою скликання зборів, а також щодо відповідності змісту повідомлення вимогам закону та статуту товариства, оскільки своєчасне і належне повідомлення учасника товариства про скликання загальних зборів, що містить вичерпну інформацію щодо проведення зборів, є важливим для формування волі при прийнятті рішень загальними зборами, аби кожен з учасників міг належним чином підготуватися і сформувати своє бачення щодо питань, які розглядаються на зборах, та повноцінно взяти участь у їх обговоренні. Якщо учасник (або його представник) узяв участь у загальних зборах і голосував на них, то ця обставина сама собою не обов`язково свідчить про те, що учасник був належним чином повідомлений про збори і мав змогу підготуватися до розгляду питань порядку денного.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22.10.2019 у справі №923/876/16.

Необхідність дослідження обставин щодо дотримання порядку скликання загальних зборів, зокрема, щодо належного повідомлення позивача про такі збори, відповідності змісту повідомлення вимогам закону та статуту товариства у подібних правовідносинах (про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства з підстав неповідомлення позивача як учасника товариства про проведення зборів) при вирішенні питання про порушення прав позивача як учасника товариства на участь у загальних зборах та на участь в управлінні товариством підтверджена сталою судовою практикою, зокрема висновками Верховного Суду, що містяться у постановах від 02.05.2018 у справі №910/807/17 та від 27.11.2018 у справі №916/58/18.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновками господарського суду першої інстанції про доведеність позивачем та не спростування відповідачем недотримання процедури скликання загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуцький райсількомунгосп» 02.11.2021, оскільки в матеріалах справи відсутні докази виникнення права на проведення загальних зборів учасниками товариства самостійно, а також докази повідомлення позивача про їх призначення та проведення в установлений законом спосіб.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що позивач є учасником товариства, та, відповідно, тією особою, яка наділена правом участі у загальних зборах учасників товариства та прийняття ними рішень з питань порядку денного разом з іншими учасниками товариства, зокрема, в частині вирішення питання про звільнення з посади директора товариства (яким є сам позивач) та призначення нового директора.

Тобто, зазначене призвело до порушення корпоративних прав позивача на участь в управлінні товариством, оскільки він як учасник не зміг взяти участь у загальних зборах та/або належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах, голосувати на загальних зборах, висловлювати свою позицію тощо, тобто не зміг належним чином реалізувати своє право на участь в управління товариством.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на недотримання порядку скликання загальних зборів учасників товариства, прийняття ними рішень за відсутності позивача, неповідомленого про їх проведення, що є порушенням вимог закону та статуту товариства, порушує права позивача як учасника на участь в управлінні справами товариства, а тому є підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуцький райсількомунгосп», оформлених протоколом № 1/11/21 від 02.11.2021, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Також позивачем заявлено про стягнення з відповідача судових витрат.

Положеннями статті 55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Водночас статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частинами першою, третьою статті 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Зазначеним приписам Конституції України кореспондує стаття 16 ГПК України, положеннями якої передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, а представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відтак, право на правничу допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).

Так, частиною 1 ст.123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини третьої ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Виходячи з аналізу наведених норм, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

Статтею 129 ГПК України регламентовано загальні правила розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, положення якої (статті) є універсальними. Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вбачається із матеріалів справи, захист прав та представництво інтересів позивача у даній справі забезпечувався адвокатом Драчук В.В. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧН000844 від 10.01.2020, ордер на надання правової допомоги серії СВ №1083077 від 25.07.2024).

На підтвердження вимоги про стягнення витрат на правову допомогу позивачем надано договір на надання правової допомоги від 25.07.2024, укладений між Редькою Олександром Васильовичем (Клієнтом) та Адвокатським бюро «Вячеслава Драчука» (Бюро), додаткову угоду №1 від 25.07.2024, рахунок №2507/24 від 25.07.2024.

Згідно з умовами п. 1.1 Договору Бюро приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу щодо:

Надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань.

Складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру.

Складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства).

Представництва та захисту інтересів Клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах державної виконавчої служби, органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби України та усіх інших правоохоронних органах, органах Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України тощо з будь-яких питань.

Відповідно до умов п.2.3 договору визначений цим договором об`єм правової допомоги може бути змінений (збільшений/зменшений) виключно за згодою Сторін, шляхом укладення додаткової письмової угоди.

Розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, та порядок його сплати визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін. Право Бюро на отримання невнесеного (недовнесеного) гонорару не залежить від результату виконання доручення (п.3.1. договору).

Додатковою угодою №1 від 25.07.2024 визначено порядок оплати юридичних послуг (гонорару) Бюро за надання правової допомоги Редьці О.В.

Так, Бюро зобов`язалося здійснювати представництво та захист інтересів Клієнта в справі за позовом до ТОВ «Прилуцький райсількомунгосп» про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників, а саме:

- усна консультація;

- ознайомлення з первинними документами;

- дослідження нормативно-правових актів, що регулюють відносини з яких виник спір;

- пошук та дослідження судової практики;

- побудова та відпрацювання правової позиції захисту інтересів клієнта;

- визначення переліку документів, які можуть бути доказами у справі;

- підготовка позовної заяви, подання позову до суду;

- підготовка та подання до суду інших заяв по суті, заяв з процесуальних питань, клопотань (за необхідності);

- представництво інтересів клієнта в суді І інстанції, участь в судових засіданнях (за необхідності) у тому числі в режимі відеоконференції.

Фіксований розмір даних послуг становить 20 000,00 грн.

Бюро виставлено Клієнту рахунок №2507 від 25.07.2024 на суму 20 000,00 грн.

Зважаючи на вказані пункти Договору та додаткової угоди до нього, відповідачем було визначено суму витрат на професійну правничу допомогу виходячи з фіксованого розміру гонорару адвоката.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 по справі №922/1964/21 виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Статтею 126 ГПК України також не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

У позовній заяві позивачем було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, зокрема 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що фактично надання представником позивача адвокатських послуг підтверджується, зокрема, поданою позовною заявою, відповіддю на відзив на позовну заяву, заявою про зміну предмета позову та безпосередньою участю у судових засіданнях - 04.10.2024, 23.10.2024, 12.11.2024, 02.12.2024, 12.12.2024, 13.01.2025 та 27.01.2025, чим спростовуються доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі, про недоведеність факту надання відповідачу адвокатських послуг.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи є вартість витрат позивача на правничу допомогу одного адвоката у розмірі 20 000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи викладене вище, дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду Чернігівської області від 27.01.2025 у справі № 927/744/24, наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.01.2025 у справі № 927/744/24, відсутні.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає інші посилання скаржника, викладені ним у апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуцький Райсількомунгосп» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.01.2025 у справі № 927/744/24 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.01.2025 у справі № 927/744/24 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 8, 11, 74, 129, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуцький Райсількомунгосп» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.01.2025 у справі № 927/744/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.01.2025 у справі № 927/744/24 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу 927/744/24 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова підписана 27.10.2025.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.Г. Майданевич

Б.О. Ткаченко