ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"27" жовтня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/4250/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І, дослідивши матеріали (вх. № 4370/25)

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" (04073, м. Київ, вул. Рилєєва, 10-А, ) в особі філії "Інфоксводоканал" (65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5, );

до відповідача Житлово-будівельного кооперативу "Центральний-19" (65089, Одеська обл., м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд.86, );

про стягнення 190 285,41 грн.,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. № 4370/25) до Житлово-будівельного кооперативу "Центральний-19", в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 190 285,41 грн, а також суму судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг водопостачання та водовідведення (населення) № 4063/1 від 01.11.2000р. (з урахуванням додаткової угоди №300/1-2 від 01.11.2000р.) щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг у період з 01.11.2024 по 01.09.2025.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд зазначає таке.

По-перше, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

При цьому, поняття обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються, означає те, що його зміст дозволяє суду зробити висновок про підстави стягнення заявленої суми та її розмір.

Як вбачається з позовної заяви, позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" направлені на стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 190 285,41 грн.

Так, в позовній заяві позивач, зокрема, зазначає, що розрахунок заборгованості за послуги водовідведення та водопостачання за період 01.11.2024 по 01.09.2025 здійснений на підставі звітів відповідача (по абоненту 118067) про водоспоживання, які надавались відповідачем за допомогою його особистого кабінету.

При цьому, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за період 01.11.2024 по 01.09.2025, обсяг водоспоживання, який в ньому зазначений, відрізняється від обсягу водоспоживання, що зазначений в звіті по абоненту 118067 (додаток №6 до позовної заяви).

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Наданий позивачем розрахунок заборгованості містить колонку з відображенням часткових оплат, здійснених відповідачем за вказаний період на загальну суму 346 329,41 грн.

Проте, позивачем до матеріалів позовної заяви не надано доказів здійснення відповідачем часткових оплат (банківських виписок, платіжних доручень) на загальну суму 346 329,41 грн.

Все вищезазначене позбавляє суд можливості перевірити наведений позивачем розрахунок щодо заявленої суми заборгованості.

По-друге, відповідно до п 7 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Однак, в порушення п 7 ч. 3 ст. 162 ГПК України, в позовній заяві відсутні відомості про вжиття позивачем заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

По-третє, згідно ст. 91 ГПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до статті 10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

Статтею 10 Господарського процесуального кодексу України також передбачено, що господарське судочинство у судах здійснюється державною мовою.

Наказом Державної судової адміністрації України № 814 від 20.08.2019 з метою вдосконалення порядку ведення діловодства в місцевих та апеляційних судах України затверджено Інструкцію з діловодства в місцевих та апеляційних судах України. Так, статтею 1 вказаної Інструкції визначено, що вхідна кореспонденція - це документи, а також судові справи й матеріали, що надходять до суду. Статтею 8 Інструкції передбачено, що у діловодстві суду можуть використовуватися вхідні документи, викладені іноземною мовою, забезпечені перекладом відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси засвідчують вірність перекладу документів з однієї мови на іншу.

Докази, не перекладені з російської мови (недержавної мови) на українську мову та не засвідчені належним чином в порядку статті 79 Закону України "Про нотаріат" не є належними документами, оскільки не оформлені в установленому законом порядку. Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 910/4473/17.

З матеріалів позовної заяви суд встановив, що позовна заява складена українською мовою, натомість додані до неї додатки, а саме: договір № 4063/1 від 01.11.2000р. та додаткова угода №300/1-2 від 01.11.2000р. складені російською мовою та подані без перекладу на українську, - з огляду на що останні підлягають перекладу на державну мову із засвідченням вірності перекладу цих документів нотаріально.

Недотримання приписів ст. 162, 164 ГПК України має наслідком застосування положень ч. 1 ст.174 ГПК України.

Отже, з урахуванням наявності вищевикладених недоліків, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених недоліків шляхом надання до суду: обґрунтованого розрахунку заборгованості; доказів здійснення відповідачем часткових оплат на загальну суму 346 329,41 грн. (платіжні доручення/банківські виписки); відомостей щодо вжиття позивачем заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; нотаріально засвідченого перекладу на українську мову додатків до позовної заяви, а саме: договору № 4063/1 від 01.11.2000р. та додаткової угоди №300/1-2 від 01.11.2000р.

Керуючись ст. ст. 162, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" (вх. № 4370/25 від 20.10.2025) залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду: обґрунтованого розрахунку заборгованості; доказів здійснення відповідачем часткових оплат на загальну суму 346 329,41 грн. (платіжні доручення/банківські виписки); відомостей щодо вжиття позивачем заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; нотаріально засвідченого перекладу на українську мову додатків до позовної заяви, а саме: договору № 4063/1 від 01.11.2000р. та додаткової угоди №300/1-2 від 01.11.2000р.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://od.arbitr.gov.ua

Ухвала набрала законної сили 27.10.2025 та не підлягає оскарженню.

Суддя Ю.І. Мостепаненко