ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

27.10.2025м. ДніпроСправа № 904/5873/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Татарчук В.О., розглянувши заяву про видачу судового наказу:

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Комсіті" (Дніпропетровська обл., м. Самар)

боржник: ОСОБА_1 (Дніпропетровська обл., м. Самар)

про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Комсіті" про видачу судового наказу про стягнення з Земляного Дмитра Віталійовича заборгованості в розмірі 4566,55грн та 242,24грн судових витрат по сплаті судового збору.

Заявлені вимоги обґрунтовані неналежним виконанням боржником умов договору про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів №768 від 01.08.2024 в частині своєчасної та повної оплати за надані послуги.

Проаналізувавши матеріали заяви про видачу судового наказу, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою статті 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина перша статті 148 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 150 Господарського процесуального кодексу України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 150 Господарського процесуального кодексу України, до заяви про видачу судового наказу додаються:

- інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (частина перша статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Заявник зазначив, що відповідно до розрахунку суми заборгованості за отримані послуги з вивезення твердих побутових відходів за договором №768 від 01.08.2024 заборгованість боржника перед заявником за період з 01.05.2025 по 30.09.2025 становить 4566,55грн.

Також заявник надав копії актів приймання-передачі наданих послуг по договору №768 від 01.08.2024 за період травень 2025 - вересень 2025, які не підписані з боку боржника.

Акти приймання-передачі наданих послу та рахунки направлялися боржнику засобом поштового зв`язку разом із вимогою про погашення заборгованості за вих.№216ю/25 від 11.09.2025 (поштове відправлення №571). Проте за інформацією із загальнодоступного веб-ресурсу АТ "Укрпошта" (трекінг) поштове відправлення №571 з вимогою заявника та доданими до нього документами 26.09.2025 повернулося відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання. Тобто рахунки на оплату та акти приймання-предачі наданих послуг за спірний період боржником не отримані.

Крім того, як вбачається з доданого до заяви розрахунку суми заборгованості, боржником в спірний період здійснювались часткові оплати вартості наданих послуг, однак, доказів таких оплат заявником не надано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про невідповідність поданої заяви вимогам статті 150 Господарського процесуального кодексу України, також із поданої заяви не вбачається виникнення та порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, що є підставами для відмови у видачі судового наказу.

Пунктами 1, 8 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

- заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу;

- із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з частиною другою статті 154 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Частиною другою статті 152 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно з частиною першою статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Частиною другою статті 151 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 147-154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Комсіті" у видачі судового наказу про стягнення з Земляного Дмитра Віталійовича заборгованості в розмірі 4566,55грн та 242,24грн судових витрат по сплаті судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 27.10.2025 та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.О. Татарчук