ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

29 жовтня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/5313/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Богацької Н.С.

суддів: Ярош А.І., Принцевської Н.М.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.10.2025, постановлену суддею Смелянець Г.Є., повний текст ухвали складено та підписано 22.10.2025

у справі № 916/5313/24

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

до ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Підприємства об`єднання громадян «Ламвир» Звенигородської районної громадської організації осіб з інвалідністю «Успіх»

про: стягнення 238 212,48 грн

за зустрічним позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Підприємства об`єднання громадян «Ламвир» Звенигородської районної громадської організації осіб з інвалідністю «Успіх»

про: визнання недійсними кредитного договору та договору поруки,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Одеської області знаходиться справа № 916/5313/24 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення 238212,48 грн, а також за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсними кредитного договору та договору поруки.

В процесі розгляду справи, 08.10.2025, від ОСОБА_1 надійшло 5 (п`ять) клопотань про призначення судової економічної експертизи (за вх. № 31350/25, вх. № 31355/25, вх. № 31357/25, вх. № 31359/25 та вх. № 31360/25), 5 (п`ять) клопотань про витребування доказів (за вх. № 31361/25, вх. № 31363/25, вх. № 31367/25, вх. № 31368//25 та вх. № 31370/25) та клопотання про об`єднання позовного провадження зі справою про банкрутство (за вх. №31376/25).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.10.2025 у справі № 916/5313/24, серед іншого, у задоволенні вищевказаних клопотань ОСОБА_1 відмовлено, підготовче засідання відкладено.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та передати справу до суду першої інстанції для належного вирішення клопотань (про призначення експертизи, витребування доказів та об`єднання позовного провадження зі справою про банкрутство) по суті заявлених вимог.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, для розгляду справи визначено судову колегію у складі головуючого судді Богацької Н.С., Ярош А.І., Принцевської Н.М.

Розглянувши отримані матеріали, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення містяться у ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм.

Крім того, доступ до правосуддя в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ГПК України.

ГПК України містить імперативні норми про те, в яких випадках учасник судового процесу має право оскаржити ухвалу суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 254 ГПК України, ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених ст. 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені ст. 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

За змістом ч. 1 ст. 255 ГПК України, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: 1) про відмову у видачі судового наказу; 2) про забезпечення доказів, відмову в забезпеченні доказів, скасування ухвали про забезпечення доказів; 3) про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову; 4) про скасування забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову, відмову у скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову; 5) про зустрічне забезпечення, зміну чи скасування зустрічного забезпечення; 6) про повернення заяви позивачеві (заявникові); 7) про відмову у відкритті провадження у справі; 8) про передачу справи на розгляд іншого суду; 9) про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 10) про затвердження мирової угоди; 11) про призначення експертизи; 12) про зупинення провадження у справі; 13) про закриття провадження у справі; 14) про залишення позову (заяви) без розгляду; 15) окрема ухвала; 16) про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 17) у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства; 18) про внесення, відмову у внесенні виправлень у рішення; 19) про відмову ухвалити додаткове рішення; 20) про роз`яснення чи відмову у роз`ясненні судового рішення; 21) про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 22) про поновлення, відмову у поновленні пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання; 23) про внесення чи відмову у внесенні виправлень до виконавчого документа, визнання чи відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 24) щодо відстрочки або розстрочки виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання; 25) про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця; 26) про заміну чи відмову у заміні сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 27) про поворот виконання чи відмову у повороті виконання; 28) про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, чи нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку; 29) щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; 30) про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами; 31) про відмову у відкритті провадження у справі про скасування рішення третейського суду; 32) про повернення заяви про скасування рішення третейського суду; 33) про повернення заяви про видачу наказу за рішенням третейського суду без розгляду; 34) про залишення без розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження; 35) про відновлення чи відмову у відновленні повністю або частково втраченого судового провадження; 36) про відмову у задоволенні заяви про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення; 37) про прийняття або відмову у прийнятті звіту боржника про виконання судового рішення.

З аналізу даної норми ГПК України випливає, що в апеляційному порядку, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені тільки ті ухвали, можливість оскарження яких прямо передбачена Кодексом.

У постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/361/18, від 26.02.2019 у справі № 910/12099/17, від 11.09.2018 у справі № 916/1461/16, від 24.02.2020 у справі № 905/639/19 зазначено, що визначений ч. 1 ст. 255 ГПК України перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, є вичерпним.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.07.2019 у справі № 904/421/19 зроблено висновок, що системне тлумачення ст. 255 ГПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Отже, ч. 1 ст. 255 ГПК України містить вичерпний перелік ухвал, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, як стосовно задоволення заяв/клопотань (вчинення судом процесуальних дій), так і стосовно відмови у задоволенні таких заяв/клопотань, вчинення дій (так звані «дзеркальні ухвали») і з аналізу даної норми випливає, що в апеляційному порядку, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені тільки ті ухвали, можливість оскарження яких прямо передбачена Кодексом.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення у справі (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 14.09.2020 у справі № 910/404/20).

Так, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) оскаржує ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.10.2025, якою відмовлено у задоволенні його клопотань: про призначення експертизи, витребування доказів та об`єднання позовного провадження зі справою про банкрутство.

Натомість, таких ухвал (про відмову у задоволенні клопотань про призначення експертизи, витребування доказів та об`єднання позовного провадження зі справою про банкрутство) вказаний перелік (ч. 1 ст. 255 ГПК України) не містить.

Вказаною ухвалою суду першої інстанції лише вирішено процесуальні (процедурні) питання, пов`язані з рухом справи, вона не є ухвалою, що має «завершальне» значення щодо можливості судового розгляду і перешкоджає провадженню у справі, а тому вона не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Заперечення щодо такої ухвали відповідно до приписів ч. 3 ст. 255 ГПК мають розглядатися судом при оскарженні судового рішення, яке підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 260 ГПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційна скарга подана на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

За вказаних обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.10.2025 у справі № 916/5313/24 не приймається до розгляду і повертається скаржнику.

Керуючись ст. 32, 234, 255, 260 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.10.2025 у справі № 916/5313/24 повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені статтями 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

Судді А.І. Ярош

Н.М. Принцевська