ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2025 р. Справа№ 927/531/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Буравльова С.І.

Алданової С.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»

про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу

за результатами розгляду апеляційної скарги Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

на додаткову ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 26.06.2025, повний текст якого складено та підписано 26.06.2025

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»

на дії державного виконавця Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції під час примусового виконання рішення суду

у справі № 927/531/19 (суддя Белов С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»

до Приватного підприємства «Трансавіатур»

про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

27.08.2019 Господарський суд Чернігівської області ухвалив рішення у справі, яким позов задовольнив частково, присудив до стягнення з Приватного підприємства "Трансавіатур" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг": 30261,31 грн основного боргу, 9173,64 грн пені, 689,99 грн 3% річних, 2367,45 грн інфляційних втрат та 828,53 грн судового збору. В іншій частині позову суд відмовив.

Судове рішення в справі набрало законної сили 17.09.2019 та на його примусове виконання виданий наказ, зі строком пред`явлення до виконання протягом трьох років, по 17.09.2022.

11.03.2025 до Господарського суду Чернігівської області, надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про заміну сторони виконавчого провадження в справі № 927/531/19.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 19.03.2025 у справі №927/531/19 цю заяву задоволено та замінено стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг" на його правонаступника - "Компанія "Ніко-Тайс".

31.05.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" подало скаргу на дії державного виконавця.

Також, у цій скарзі позивач зазначив про намір звернутися до суду з заявою про покладення судових витрат на професійну правничу допомогу на Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17.06.2025 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні №72683369 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 17.09.2019 у справі №927/531/19 задоволено.

Цією ухвалою питання про витрати на професійну правничу допомогу судом не вирішено.

18.06.2025 позивач подав клопотання про покладення на Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн.

Додатковою ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 26.06.2025 клопотання скаржника про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволено. Стягнуто з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 7 500,00 грн витрат на правничу допомогу.

Не погоджуючись з цією ухвалою, Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив її скасувати та визнати такою, що не підлягає виконанню.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 апеляційну скаргу державного виконавця залишено без задоволення, а оскаржену додаткову ухвалу без змін.

Зміст заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції

У відзиві на апеляційну скаргу від 05.07.2025 позивач повідомив, що він подасть докази про судові витрати, які сплатив або має сплатити, у строк визначений ГПК України.

15.10.2025, після ухвалення постанови, позивач подав заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 8 400,00 грн за подання заперечень на апеляційну скаргу та участь у судовому засіданні 13.10.2025.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про призначення заяви позивача про ухвалення додаткової постанови щодо стягнення витрат на правничу професійну допомогу понесених в суді апеляційної інстанції у справі № 927/531/19 до розгляду без повідомлення учасників справи, про що постановлено ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2025.

Узагальнені доводи та заперечення відповідача

ДВС заперечень щодо заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у до суду апеляційної інстанції не подав.

Джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті додаткової постанови

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Чинне законодавство не містить заборони на користування професійною правничою допомогою учасниками справи під час звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного (приватного) виконавця. Відсутні подібні обмеження щодо використання правничої допомоги і суб`єктами оскарження.

Згідно зі статтею 344 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Отже, відшкодування судових витрат має відбуватись на будь-якій стадії судового провадження, зокрема і на стадії судового контролю за виконанням судових рішень.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2024 у справі № 921/357/20, до закінчення розгляду якої було зупинено розгляд заяви ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення на Відділ ДВС судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 14/161-09.

У частині 3 статті 123 ГПК України унормовано, що до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із частиною 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19).

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання, на її думку, вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Стаття 129 ГПК України регламентує розподіл судових витрат (як судового збору, так і інших витрат), визначаючи загальне правило, згідно з яким інші (крім судового збору) судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони справи (позивача та відповідача) залежно від результатів розгляду позовних вимог за вирішенням спору по суті.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.12.2024 у справі № 921/357/20, до якої зупинялося касаційне провадження у цій справі (№ 14/161-09), зазначила, що положення статей 126, 129 ГПК України є універсальними у правовідносинах при вирішенні питання про розподіл витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги адвоката, за результатами розгляду справи. Тому Велика Палата Верховного Суду зауважила, що положення, зокрема, статті 129 ГПК України стосуються всіх стадій процесу, в яких такі витрати можуть виникнути.

Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від зазначеного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу, та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.09.2022 у справі № 911/1512/13).

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, в рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (пункт 268), від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку (дії чи бездіяльність) обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони щодо розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 6 - 7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5 - 7, 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (подібна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Крім того, в постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

За змістом частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Фактичні обставини, що встановлені судом за результатами розгляду заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції

Згідно матеріалів справи, державний виконавець звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою на додаткову ухвалу суду першої інстанції про стягнення з нього на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" витрат на правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн.

Зазначену апеляційну скаргу залишено без задоволення.

Під час перегляду цієї апеляційної скарги, адвокатом позивача - Грищенком О. М. складено та подано відзив на апеляційну скаргу та він був присутній в судовому засіданні 13.10.2025 під час оголошення короткого тексту постанови.

У відзиві на апеляційну скаргу від 05.07.2025 адвокат позивача повідомив, що він подасть докази про судові витрати, які сплатив або має сплатити, у строк визначений ГПК України.

15.10.2025, після ухвалення постанови, адвокат позивача подав заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 8 400,00 грн за подання заперечень на апеляційну скаргу та участь у судовому засіданні 13.10.2025.

На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу заявником до матеріалів справи надано:

- копію договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 03.07.2025 № 03-07-2025/1, укладеного між ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" (за договором - замовник) та адвокатом Грищенком О. М. (за договором - виконавець);

- акт прийому-передачі документів від 03.07.2023;

- акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 15.10.2025.

Відповідно до п. 3.1 договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) №03-07-2025/1 від 03.07.2025 сторони погодили, що вартість виконання передбачених цим договором комплексу правових послуг та робіт визначається в актах здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) щодо надання адвокатських послуг, виходячи із того, що вартість однієї години роботи виконавця складає 1 600 грн.

Окремо сторони дійшли згоди, що вартість послуг та роботи виконавця становить, зокрема:

- ознайомлення з матеріалами справи - 1 600 грн;

- судові засідання - 2000,00 грн;

- побудова правової позиції, аналіз судової практики, вивчення первинної документації, складання процесуальних документів, надсилання їх, інші види правової допомоги у межах судового розгляду справи - із розрахунку 1600 грн/год.

Згідно з актом здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 15.10.2025, виконавець передав, а замовник прийняв виконані роботи та надані послуги, зокрема:

- організація, процесуально-правовий супровід у справі №927/531/19 за апеляційною скаргою на додаткову ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 26.06.2025 (4 год.);

- участь у судовому засіданні 13.10.2025 - 2000 грн.

Відповідно до акта здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 15.10.2025 ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" прийняло правову допомогу у цій справі на суму 8 400 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду заяви

Розглянувши подані докази, враховуючи, що апеляційний перегляд справи стосується питання щодо втягнення з ДВС на користь позивача понесених ним витрат, колегія суддів зазначає наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі №910/14524/22 суд касаційної інстанції зазначив, що особа, яка понесла судові витрати під час апеляційного чи касаційного перегляду додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, має право на відшкодування таких витрат, що відповідатиме принципу господарського судочинства, передбаченому у пункті 12 частини третьої статті 2 ГПК України. Під час вирішення цього питання суд має керуватися критеріями, визначеними у частині п`ятій статті 126 та частині п`ятій статті 129 ГПК України.

У справі, що переглядається, адвокат позивач скористався своїм процесуальним правом, передбаченим частиною восьмою статті 129 ГПК України, подав докази понесення ним судових витрат у виді професійної правничої допомоги протягом п`яти днів після ухвалення постанови, попередньо зробивши про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів у справі.

Водночас колегія суддів установила, що за наявною у відкритому доступі інформацією в Єдиному державному реєстрі судових рішень ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" є безпосереднім учасником численних судових спорів (справи №910/2053/20, №908/314/18, № 925/790/17 (925/580/20), №910/16833/21, № 922/3858/20, №912/1616/21, №920/882/23 (920/234/19), №911/4670/13, №14/161-09 та ін.) щодо визнання незаконними дій та актів державних і приватних виконавців, а стягнення витрат на адвокатські послуги є систематичним.

Така участь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" у зазначених справах свідчить не лише про системність, але й про обізнаність представників заявника із наявною судовою практикою. Зазначена категорія справ не є складною та не потребує додаткового часу на ознайомлення з судовою практикою та підготовку відповідних процесуальних рішень.

Враховуючи ці обставини, колегія суддів вважає, що 4 год. витраченого часу, що п. 3.1 договору становить 6000,00 грн (1500,00 грн/год.), за складання відзиву на апеляційну скаргу на додаткову ухвалу про стягнення на його ж користь витрат на правничу допомогу не відповідає критерію розумності та реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності); такі витрати не мають характеру необхідних і співмірних із наданими послугами в суді апеляційної інстанції.

Отже, за подання відзиву на апеляційну скаргу щодо відшкодування йому витрат за розгляд справи в суді першої інстанції у цій справі підлягає стягненню 1 000,00 грн, що відповідає обсягу наданої адвокатом послуги.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що процедура стягнення витрат на правову допомогу не може використовуватися як інститут безпідставного збагачення та як інститут покарання за недобросовісну процесуальну поведінку одного з учасників провадження, оскільки таке стягнення не переслідуватиме легітимну мету та не відповідатиме процесуальній суті передбаченої положеннями ГПК України компенсації таких витрат (подібна позиція викладена в додаткових постановах Верховного Суду від 03.12.2024 у справі №908/314/18, від 12.12.2024 у справі №920/882/23(920/234/19), від 26.11.2024 у справі №922/1792/24, від 19.11.2024 у справі № 873/103/24).

Щодо заявлених позивачем витрат за участь у судовому засіданні 13.10.2025 у розмірі 2000,00 грн колегія суддів приймає до уваги, що представник ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" - Грищенко О. М. був присутнім в режимі відеоконференції, підтримав поданий ним відзив щодо відшкодування йому судових витрат, тобто будь-яких новин обставин не встановлювалось та не досліджувалось судом.

Отже, колегія суддів вважає, що за участь адвоката у судовому засіданні обґрунтованою сумою понесених витрат є 1000,00 грн.

Колегія суддів зазначає, що юридична кваліфікація правовідносин у цій справі не є складною, зважаючи на численну кількість поданих ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" скарг на дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби в інших справах, тому вимоги заявника про стягнення 8 400,00 грн у цій справі не відповідають критерію співмірності, оскільки їх відшкодування, з огляду на обставини цієї справи, матиме надмірний характер.

Отже, враховуючи фактичний обсяг наданих адвокатом Грищенком О. М. послуг ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" в суді апеляційної інстанції, виходячи з критерію реальності та розумності розміру цих витрат, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" та покладення на ВДВС судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених заявником у суді апеляційної інстанції, в сумі 2 000,00 грн, а в решті вимог заяви суд апеляційної інстанції відмовляє.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у справі №927/531/19 задовольнити частково.

Стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (; вул. Княжа, 28, м. Чернігів, 14000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (; проспект Академіка Глушкова, буд. 40, офіс 315, м. Київ, 03187) 2 000,00 грн (дві тисячі) витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.

Господарському суду Чернігівської області видати відповідний наказ.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді С.І. Буравльов

С.О. Алданова