ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2025м. ДніпроСправа № 910/2258/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 46-46А; ідентифікаційний код 30600592)

про стягнення 6 801 грн. 10 коп.

Без повідомлення (виклику) представників сторін.

ПРОЦЕДУРА:

Позивач - Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою (вх.№2258/25 від 25.02.2025) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" про стягнення 6 801 грн. 10 коп., що складає 4 483 грн. 56 коп. - орендної плати за договором від 24.07.2019 №ПР/ВЧД-16-2019-003/НКМ-дч оренди нерухомого майна та 2 317 грн. 54 коп. - неустойки у подвійному розмірі орендної плати за час прострочення зобов`язання щодо повернення.

Також просить покласти на відповідача 2 422 грн. 40 коп. - витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Відповідач у відзиві на позовну заяву, сформованим в системі "Електронний суд" 18.03.2025 просить: - долучити відзив на позовну заяву до матеріалів справи № 910/2258/25; - у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю Лемтранс" про стягнення 6 801 грн. 10 коп. відмовити у повному обсязі; - покласти на позивача витрати по сплаті судового збору та зазначає про те, що: - між Акціонерним товариством "Укрзалізниця" (орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (орендар, відповідач) укладено договір оренди нерухомого майна №ПР/ВЧД-16-2019-003/НКМ-дч від 24.07.2019 року, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно загальною площею 30,3 кв.м, а саме: частину будівлі гаражу для легкового автотранспорту (Літ. Г-1, прим. №ІІ) структурного підрозділу "Вагонне депо Кам`янське" регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця", розташовану у м. Кам`янське Дніпропетровської області за адресою: вул. Енергетиків, 28 б; - відповідно до пункту 11.1 договору цей договір діяв до 23.07.2024 включно; - після закінчення строку дії договору майно орендарем не повернуто, Акт приймання-передачі майна від орендаря до орендодавця сторонами не підписано; - орендар продовжує використовувати орендоване майно в своїй господарській діяльності в період, необхідний для відновлення договірних відносин; - користування майном після припинення договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за договором оренди та регулятивним нормам, зокрема, статей 759, 762, 763 Цивільного кодексу України; - одночасне стягнення орендної плати та неустойки за прострочення повернення орендованого майна у вигляді подвійної орендної плати, нарахованих за один і той же період користування наймачем орендованим майном (за період з дня припинення дії договору оренди до дня повернення орендованого майна за актом) фактично є стягненням потрійного розміру орендної плати; - такий підхід у регулюванні орендних правовідносин не узгоджується з такими загальними засадами цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України) та суперечить положенням статті 61 Конституції України; - вищезазначене відповідає правовій позиції, сформованій Верховним Судом в постановах від 13.02.2018 у справі № 910/12949/16 та від 17.12.2018 у справі № 906/1037/16, а також в постанові від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19, прийнятій Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду; - відповідно до статті 785 Цивільного кодексу України та пункту 8.6 договору відповідачем за період з 24.07.2024 по 30.11.2024 сплачено за договором неустойку у подвійному розмірі орендної плати на загальну суму 28 609,68 грн. (1 733,92 грн. + 6 718,94 грн. + 6 718,94 грн. + 6 718,94 грн. + 6 718,94 грн.); - за період з 24.07.2024 по 31.07.2024 (8 днів) позивачем нараховано неустойку у розмірі 1 820 грн. 62 коп. (2 * 3 359,32 грн. (орендна плата за останній місяць оренди без ПДВ) * 5 % (збільшення орендної плати щороку на підставі п. 3.3. договору) / 31 (кількість днів в липні) * 8 (кількість днів, за які нарахована неустойка)); - відповідачем визнана сума неустойки, яка відповідає нарахованому позивачем розміру неустойки згідно претензії вих. № ВПридн-02/2426 від 19.08.2024, у розмірі 1 733,92 грн. = 2 * 8 (кількість днів, за які нарахована неустойка) * 108,37 грн. (орендна плата за 1 день останнього місяця оренди без ПДВ); - на претензію АТ "Укрзалізниця" вих. № ВПридн-02/2426 від 19.08.2024 про сплату неустойки у розмірі подвійної орендної плати за період з 24.07.2024 по 31.07.2024, що становить 1 733,92 грн., відповідачем надіслано відповідь вих. №328-В від 10.09.2024 про задоволення претензії в повному обсязі, грошові кошти у розмірі 1 733,92 грн. перераховані на розрахунковий рахунок регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" згідно платіжної інструкції №7108 від 09.09.2024; - на претензію позивача вих. № ВПридн-02/2492 від 30.08.2024 про сплату неустойки у розмірі подвійної орендної плати за період з 24.07.2024 по 31.07.2024, що становить 86,70 грн., з урахуванням пунктом 3.3. договору, відповідачем надіслало відповідь вих. № 362-В від 07.10.2024 про відмову у задоволенні претензії, оскільки пункт 3.3. договору щодо збільшення орендної плати щороку на 5% для обрахунку орендної плати за базовий місяць, який має бути взятий для обрахунку неустойки, після припинення строку дії договору, не застосовується; - за період з 01.08.2024 по 31.08.2024 позивачем нараховано неустойку у розмірі 7 097,14 грн. (2 * 3 359,32 грн. (орендна плата за останній місяць оренди без ПДВ) * 5 % (збільшення орендної плати щороку на підставі п. 3.3. договору) * 100,6 % (індекс інфляції у серпні)); - відповідачем визнана сума неустойки у розмірі 6 718 грн. 94 коп. (2 * 31 (кількість днів в серпні) * 108,37 грн. (орендна плата за 1 день останнього місяця оренди без ПДВ)); - на претензію АТ "Укрзалізниця" вих. № ВПридн-04/18 від 17.09.2024 про сплату неустойки у розмірі подвійної орендної плати за період з 01.08.2024 по 31.08.2024, що становить 7 097 грн. 14 коп., відповідачем надіслано відповідь вих. №384-В від 14.10.2024 про задоволення претензії частково, грошові кошти у розмірі 6 718 грн. 94 коп. перераховані на розрахунковий рахунок регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" згідно платіжної інструкції № 7887 від 11.10.2024; - вимоги про сплату неустойки у розмірі 378 грн. 20 коп. (7 097,14 грн. 6 718,94 грн.) відповідач вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки пункти 3.2. та 3.3. договору щодо коригування орендної плати на індекс інфляції та збільшення орендної плати щороку на 5%, для обрахунку орендної плати за базовий місяць, який має бути взятий для обрахунку неустойки, після припинення строку дії договору не застосовуються; - за період з 01.09.2024 по 30.09.2024 позивачем нараховано неустойку у розмірі 7 203 грн. 60 коп. (2 * 3 359,32 грн. (орендна плата за останній місяць оренди без ПДВ) * 5 % (збільшення орендної плати щороку на підставі п. 3.3. договору) * 100,6 % (індекс інфляції у серпні) * 101,5 % (індекс інфляції у вересні)); - відповідачем визнана сума неустойки у розмірі 6 718 грн. 94 коп., яка відповідає розміру неустойки за період з 01.08.2024 по 31.08.2024 (2 * 31 (кількість днів в серпні) * 108,37 грн. (орендна плата за 1 день останнього місяця оренди без ПДВ)); - на претензію АТ "Укрзалізниця" вих. № ВПридн-04/32 від 17.10.2024 про сплату неустойки у розмірі подвійної орендної плати за період з 01.09.2024 по 30.09.2024, що становить 7 203 грн. 60 коп., відповідачем надіслано відповідь вих. № 431-В від 06.11.2024 про задоволення претензії частково, грошові кошти у розмірі 6 718 грн. 94 коп. перераховані на розрахунковий рахунок регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" згідно платіжної інструкції № 8369 від 05.11.2024; - вимоги про сплату неустойки у розмірі 484 грн. 66 коп. (7 203,60 грн. 6 718,94 грн.) відповідач вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки пункти 3.2. та 3.3. договору щодо коригування орендної плати на індекс інфляції та збільшення орендної плати щороку на 5%, для обрахунку орендної плати за базовий місяць, який має бути взятий для обрахунку неустойки, після припинення строку дії договору не застосовуються; - за період з 01.10.2024 по 31.10.2024 позивачем нараховано неустойку у розмірі 7 333 грн. 26 коп. (2 * 3 359,32 грн. (орендна плата за останній місяць оренди без ПДВ) * 5 % (збільшення орендної плати щороку на підставі п. 3.3. договору) * 100,6 % (індекс інфляції у серпні) * 101,5 % (індекс інфляції у вересні) * 101,8 % (індекс інфляції у жовтні)); - відповідачем визнана сума неустойки у розмірі 6 718 грн. 94 коп., яка відповідає розміру неустойки за період з 01.08.2024 по 31.08.2024 (2 * 31 (кількість днів в серпні) * 108,37 грн. (орендна плата за 1 день останнього місяця оренди без ПДВ)); - на претензію АТ "Укрзалізниця" вих. № ВПридн-04/53 від 13.11.2024 про сплату неустойки у розмірі подвійної орендної плати за період з 01.10.2024 по 31.10.2024, що становить 7 333 грн. 26 коп., відповідачем надіслано відповідь вих. № 480-В від 29.11.2024 (Додаток 17 до відзиву) про задоволення претензії частково, грошові кошти у розмірі 6 718 грн. 94 коп. перераховані на розрахунковий рахунок регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" згідно платіжної інструкції № 8859 від 27.11.2024; - вимоги про сплату неустойки у розмірі 614 грн. 32 коп. (7 333,26 грн. 6 718,94 грн.) відповідач вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки пункти 3.2. та 3.3. договору щодо коригування орендної плати на індекс інфляції та збільшення орендної плати щороку на 5%, для обрахунку орендної плати за базовий місяць, який має бути взятий для обрахунку неустойки, після припинення строку дії договору не застосовуються; - за період з 01.11.2024 по 30.11.2024 позивачем нараховано неустойку у розмірі 7 472 грн. 60 коп. (2 * 3 359,32 грн. (орендна плата за останній місяць оренди без ПДВ) * 5 % (збільшення орендної плати щороку на підставі п. 3.3. договору) * 100,6 % (індекс інфляції у серпні) * 101,5 % (індекс інфляції у вересні) * 101,8 % (індекс інфляції у жовтні) * 101,9 % (індекс інфляції у листопаді)); - відповідачем визнана сума неустойки у розмірі 6 718 грн. 94 коп., яка відповідає розміру неустойки за період з 01.08.2024 по 31.08.2024 (2 * 31 (кількість днів в серпні) * 108,37 грн. (орендна плата за 1 день останнього місяця оренди без ПДВ)); - на претензію АТ "Укрзалізниця" вих. № ВПридн-04/72 від 13.12.2024 про сплату неустойки у розмірі подвійної орендної плати за період з 01.11.2024 по 30.11.2024, що становить 7 472 грн. 60 коп., відповідачем надіслано відповідь вих. № 21-В від 08.01.2025 про задоволення претензії частково, грошові кошти у розмірі 6 718 грн. 94 грн. перераховані на розрахунковий рахунок регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" згідно платіжної інструкції № 9481 від 27.12.2024; - вимоги про сплату неустойки у розмірі 753 грн. 66 коп. (7 472,60 грн. 6 718,94 грн.) відповідач вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки пункти 3.2. та 3.3. договору щодо коригування орендної плати на індекс інфляції та збільшення орендної плати щороку на 5%, для обрахунку орендної плати за базовий місяць, який має бути взятий для обрахунку неустойки, після припинення строку дії договору не застосовуються; - у вищевикладених розрахунках вбачається, що позивач при розрахунку неустойки після припинення строку дії договору помилково застосовує пункти 3.2. (орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць) та 3.3. (орендна плата щороку автоматично збільшується на 5% від ставок, що діяли за попередній рік оренди через рік з дати укладення Договору) договору; - при цьому, розрахунок розміру неустойки здійснено без урахування ПДВ, оскільки згідно вимог податкового законодавства штрафні санкції не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість, що відповідає правовому висновку об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеному в постанові від 20.11.2020 по справі №916/1319/19; - з урахуванням наведеного, до правовідносин сторін з питань відповідальності орендаря за невиконання обов`язку з повернення об`єкта оренди після припинення договору, підлягають застосуванню положення частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України, а не положення Договору оренди, чинність умов якого припинена із закінченням строку, на який його було укладено.; - за таких обставин пункти 3.2 та 3.3 договору щодо коригування орендної плати на індекс інфляції та збільшення орендної плати щороку на 5%, для обрахунку орендної плати за базовий місяць, який має бути взятий для обрахунку неустойки, після припинення строку дії договору не застосовуються; - позивач звертався до суду з позовними вимогами про сплату орендної плати за договором за період з 24.07.2024 по 31.10.2024 на загальну суму 14 072 грн. 77 коп.; - рішенням Господарського суду міста Києва від 20.12.2024 у справі № 910/12763/24 Акціонерному товариству "Українська залізниця" відмовлено у задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" про стягнення орендної плати за період з 24.07.2024 по 31.10.2024 за Договором №ПР/ВЧД-16-2019-003/НКМ-дч від 24.07.2019 у розмірі 14 072 грн. 77 коп.

В подальшому, ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2025 справу за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" про стягнення 6 801 грн. 10 коп. передано до Господарського суду Дніпропетровської області (49027, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Володимира Винниченка, буд. 1).

Матеріали справи №910/2258/25 отримано Господарським судом Дніпропетровської області (вх.№2757/25 від 04.06.2025).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2025 справу №910/2258/25 передано судді Загинайко Т.В.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2025 прийнято до свого провадження справу №910/2258/25 для продовження розгляду, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Отже, з огляду на предмет та підстави позову у даній справи, суд вважає, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Справа розглядається відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод протягом розумного строку з урахуванням введення в Україні воєнного стану.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

Як вбачається між позивачем - Акціонерним товариством "Українська залізниця", як орендодавцем, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Лемтранс", як орендарем, було укладено договір від 24.07.2019 № ПР/ВЧД-16-2019-003/НКМ-дч оренди нерухомого майна (далі - договір, а.с. 6-14), відповідно до якого на умовах та в порядку, визначених договором, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, загальною площею 30,3 кв. м, а саме: частину будівлі гаражу для легкового автотранспорту (Літ. Г-1, прим. № ІІ) структурного підрозділу "Вагонне депо Кам`янське" регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця", розташовану у м. Кам?янське Дніпропетровської області за адресою: вул. Енергетиків, будинок 28б (двадцять вісім літера "б"), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 245, одноповерхового будинку загальною площею 62,4 кв. м (далі - майно), в тому числі коефіцієнт загальних площ 48,6 % згідно з планом за поверхами відповідно до викопіювання з поповерхового плану, що складає невід`ємну частину договору.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив про те, що позивач звертався до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами про сплату орендної плати за Договором за період з 24.07.2024 по 31.10.2024 на загальну суму 14 072 грн. 77 коп. (справа №904/12763/24).

З інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є загальнодоступною, вбачається, що у жовтні 2024 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" про стягнення, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, 14 072 грн 77 коп. заборгованості з орендної плати за договором оренди нерухомого майна від 24.07.2019 № ПР/ВЧД-16-2019-003/НКМ-дч.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що з 24.07.2024 строк дії укладеного між сторонами договору сплив, проте орендоване майно відповідачем не повернуто позивачу, а орендна плата з 24.07.2024 не сплачена, у зв`язку з чим за фактичне користування майном відповідачу нараховано вищезазначені кошти.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.12.2024 у справі № 910/12763/24, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2025, відмовлено у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код 40075815) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (вул. Антоновича, буд. 46-46А, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код 30600592) про стягнення 14 072 грн. 77 коп.

Як вбачається, судами у справі №910/12763/24 встановлено, що:

- 24.07.2019 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (далі - орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна № ПР/ВЧД-16-2019-003/НКМ-дч (далі - договір оренди);

- відповідно до пункту 1.1 договору оренди орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно загальною площею 30,3 кв. м, а саме: частину будівлі гаражу для легкового автотранспорту (Літ. Г-1, прим. № ІІ) структурного підрозділу "Вагонне депо Кам`янське" регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця", розташовану у м. Кам`янське Дніпропетровської області за адресою: вул. Енергетиків, 28-б, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 245, одноповерхового будинку загальною площею 62,4 кв. м, в тому числі, коефіцієнт загальних площ 48,6 % згідно з планом за поверхами, відповідно до викопіювання з поповерхового плану, що складає невід`ємну частину договору;

- згідно з пунктом 1.3 договору оренди майно надається орендарю для його використання за цільовим призначенням - виробнича діяльність (проведення ремонту залізничного рухомого складу);

- у відповідності до пункту 1.4 договору оренди вартість майна згідно з довідкою про балансову вартість станом на 01.04.2019 становить 67 029 грн 33 коп.;

- як передбачено пунктом 2.1 договору оренди, передача орендареві майна в користування здійснюється на підставі акта приймання-передачі майна від орендодавця до орендаря, складеного відповідно до форми, що є невід`ємною частиною договору (додаток 1). Майно вважається переданим орендодавцем орендарю з дати підписання акта приймання-передачі майна від орендодавця до орендаря уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (у разі наявності); при цьому ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження майна переходить до орендаря з дати підписання акта приймання-передачі майна від орендодавця до орендаря;

- за пунктом 2.4 договору орендар не пізніше останнього дня строку дії договору зобов`язаний повернути, а орендодавець прийняти майно за актом приймання-передачі майна від орендаря до орендодавця, що складається сторонами згідно з формою (додатку 2 до договору). Майно має бути повернуто з усіма поліпшеннями, які неможливо відокремити від майна без нанесення шкоди цьому майну, в стані не гіршому, ніж на момент прийняття майна в оренду за актом приймання-передачі майна від орендодавця до орендаря, з урахуванням його нормального зносу;

- згідно з пунктом 2.5 договору оренди майно вважається повернутим орендодавцю з дати підписання акта приймання-передачі майна від орендаря до орендодавця уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (у разі наявності).

- відповідно до пункту 3.1 договору розмір орендної плати визначається за результатами електронних торгів (аукціону) і становить за 1 (один) календарний місяць користування 1 кв. м майна 54 грн 88 коп., крім того ПДВ - 10 грн 98 коп., а всього з ПДВ - 65 грн 86 коп.;

- загальний розмір орендної плати за 1 (один) календарний місяць користування майном становить 1 663 грн, крім того ПДВ - 332 грн 60 коп., а всього з ПДВ - 1 995 грн 60 коп. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на вебсайті Фонду державного майна України (пункт 3.2 договору);

- у відповідності до пункту 3.3 договору орендна плата щороку автоматично збільшується на 5% (п`ять відсотків) від ставок, що діяли за попередній рік оренди через рік з дати укладення договору. При цьому сторони погодилися, що така зміна розміру орендної плати відбуватиметься без укладення будь-яких змін та доповнень до договору;

- згідно з пунктом 3.4 договору орендна плата нараховується починаючи з дати передачі майна за актом приймання-передачі майна від орендодавця до орендаря та сплачується орендарем щомісяця, шляхом перерахування у безготівковій формі на поточний банківський рахунок орендодавця до 20 числа місяця, що передує місяцю, за який здійснюється розрахунок. Невиставлення рахунка орендодавцем не звільняє орендаря від сплати орендної плати за договором;

- у пункті 3.6 договору сторони погодили, що нарахування орендної плати здійснюється за весь час фактичного користування майном;

- відповідно до пункту 3.10 договору у разі припинення (розірвання) договору орендар сплачує орендну плату до дати фактичного повернення майна за актом приймання-передачі майна від орендаря до орендодавця включно. Закінчення строку дії договору не звільняє орендаря від обов`язку сплатити орендодавцю заборгованість з орендної плати, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи штрафні санкції;

- згідно з пунктом 8 договору у разі невиконання обов`язку щодо повернення майна орендар сплачує неустойку у подвійному розмірі орендної плати за час прострочення зобов`язання стосовно повернення;

- договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів відбитками печаток сторін з 24.07.2019 і діє до 23.07.2024 включно та до повного виконання зобов`язань у частині здійснення розрахунків (пункт 11.1 договору);

- 24.07.2019 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" підписано акт приймання-передачі майна, за яким позивач передав, а відповідач прийняв орендоване майно;

- листом від 20.06.2024 № ВЧДЕ-16 Придн-4/52 відповідача було повідомлено про припинення укладеного договору до завершення терміну його дії, та зазначено про необхідність повернення орендованого майна до 23.07.2024;

- листом № 577 від 08.07.2024 Акціонерне товариство "Українська залізниця" повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" про те, що термін дії договору оренди спливає до 23.07.2024 внаслідок закінчення його строку, без подальшої пролонгації після закінчення встановленого терміну;

- згідно з наказом від 24.06.2024 №295 вагонним депо визначено склад комісії з приймання переданого в оренду майна. Відповідно до пп. 11.7.2 п. 11.7 договору уповноваженій особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс", яка братиме участь у поверненні майна, необхідно прибути 23.07.2024 для передачі майна з оренди та підписання акта приймання-передачі майна від орендаря до орендодавця;

- 23.07.2024 Акціонерним товариством "Українська залізниця" складено акт № 1, яким зафіксовано неявку представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" для підписання акта приймання-передачі майна;

- 29.07.2024 позивач направив на адресу відповідача лист № НГ-3/554, у якому повідомив про те, що враховуючи припинення дії договору та неповернення орендованого майна, починаючи з 24.07.2024 відповідачу необхідно здійснювати оплату згідно з пунктом 3.10 договору;

- у відповідь листом № 405 від 08.08.2024 відповідач повідомив позивача про те, що продовжує використовувати орендоване майно в своїй господарській діяльності в період, необхідний для відновлення договірних відносин;

- претензією від 19.08.2024 № ВПридн-02/2426 Акціонерне товариство "Українська залізниця" повідомило про наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" заборгованості щодо сплати орендної плати за період з 24.07.2024 по 31.07.2024 у розмірі 1 733 грн 92 коп.;

- у відповідь на вказану претензію відповідач листом № 328-В від 10.09.2024 повідомив про задоволення претензії та про те, що грошові кошти у сумі 1 733 грн 92 коп. перераховані на розрахунковий рахунок Акціонерного товариства "Українська залізниця" платіжною інструкцією від № 7108 від 09.09.2024;

- претензією №ВПридн-02/2451 від 22.08.2024 Акціонерне товариство "Українська залізниця" повідомило про наявність у відповідача заборгованості щодо сплати орендної плати за період з 24.07.2024 по 31.07.2024 у розмірі 1 040 грн 35 коп.;

- у відповідь на зазначену претензію відповідач листом № 336-В від 10.09.2024 повідомив про те, що претензійні вимоги про сплату орендної плати згідно з пунктом 3.10 договору вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню;

- претензією № ВПридн-02/2501 від 30.08.2024 Акціонерне товариство "Українська залізниця" повідомило про наявність у відповідача заборгованості щодо сплати орендної плати за період з 24.07.2024 по 31.07.2024 у розмірі 52,02 грн.;

- претензією № ВПридн-04/7 від 17.09.2024 Акціонерне товариство "Українська залізниця" повідомило про наявність у відповідача заборгованості щодо сплати орендної плати за період з 01.08.2024 по 31.08.2024 у розмірі 4258,28 грн.;

- претензією № ВПридн-04/18 від 17.09.2024 Акціонерне товариство "Українська залізниця" повідомило про наявність у відповідача заборгованості щодо сплати орендної плати за період з 01.08.2024 по 31.08.2024 у розмірі 7097,14 грн.;

- у відповідь на вказану претензію відповідач листом № 384-В від 14.10.2024 повідомив позивача про часткове задоволення претензії у розмірі 6718,94 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 7887 від 11.10.2024;

- спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, після закінчення договору оренди нерухомого майна від 24.07.2019 року № ПР/ВЧД-16-2019-003/НКМ-дч відповідач продовжував користуватись орендованим майном, тому у відповідності до умов укладеного договору йому нараховано орендну плату за весь час фактичного користування майном.

Як зазначає позивач у позові строк дії Договору закінчився, але орендоване майно не було повернуто орендодавцю та орендна плата з 24.07.2024 орендарем не сплачується, що є порушенням умов договору, зокрема, пунктів 2.4, 3.6 та 3.10 Договору. У зв`язку з вказаними обставинами позивачем здійснено розрахунок орендної плати за весь час фактичного користування майном, що передбачено пунктами 3.6 та 3.10 Договору, за розрахунком позивача за період з 01.11.2024 по 30.11.2024 відповідачем підлягає сплаті орендна плата у загальному розмірі 4 483 грн. 56 коп., з урахуванням ПДВ. Крім того, позивачем нараховано неустойку у подвійному розмірі орендної плати за час прострочення зобов`язання щодо повернення майна з оренди у розмірі 2 317 грн. 54 коп.

Відповідач проти задоволення позовних вимог позивача заперечує у повному обсязі, посилаючись, зокрема, на те, що правовідносини сторін за договором оренди майна після його припинення не можуть бути врегульовані іншим чином, ніж визначено частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України та зазначає, що відповідачем сплачено неустойку у подвійному розмірі орендної плати за період з 24.07.2024 по 30.11.2024 на загальну суму 28 609 грн. 68 коп.

Зазначене стало причиною виникнення спору та звернення позивача з позовом до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до параграфу 72 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України" одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частиною 1 статті 795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (частина 1 статті 762 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Статтею 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно з частиною 2 статті 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Отже, виходячи із змісту частини 1 статті 759 та частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України, договір найму (оренди) зумовлює право наймача (орендаря) користуватися орендованим майном упродовж строку дії договору зі сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору оренди; припинення договору найму зумовлює обов`язок наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось відповідачем під час розгляду справи, позивач повідомив відповідача, що не має наміру продовжувати дію договорів оренди нерухомого майна, зокрема, № ПР/ВЧД-16-2019-003/НКМ-дч від 24.07.2019, у зв`язку з чим листом від 08.07.2024 №577 (а.с. 15-16) повідомив відповідача про необхідність повернення орендованого майна.

Таким чином, з урахуванням пункту 11.1 Договору, договір оренди нерухомого майна №ПР/ВЧД-16-2019-003/НКМ-дч від 24.07.2019 є припиненим з 24.07.2024.

Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільного кодексу України.

Посилання позивача на те, що за умовами пунктів 3.6 та 3.10 укладеного Договору оренди сторони погодили нарахування саме орендної плати за час фактичного користування майном, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до пункту 8.6 цього ж договору, у разі невиконання обов`язку щодо повернення майна орендар сплачує неустойку у подвійному розмірі орендної плати за час прострочення зобов`язання стосовно повернення.

Частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Як встановлено судом та що не заперечувалось відповідачем під час розгляду справи судом, відповідач після закінчення строку дії договору (23.07.2024) не повернув орендоване майно позивачу.

Відповідач доказів вжиття ним заходів щодо своєчасного повернення об`єкта з оренди після закінченням строку договору чи вчинення позивачем перешкод у його поверненні, суду не надав.

Суд відзначає, що відповідачем не доведено відсутність своєї вини в порушенні зобов`язань орендаря негайно повернути орендодавцю майно, яке є предметом оренди, після закінчення строку дії відповідного договору оренди.

Отже відсутні підстави для звільнення відповідача від цивільно-правової відповідальності за таке порушення.

Враховуючи вказане, суд вважає, що неповернення об`єкта оренди за договором у період після закінчення строку дії договору, відбулося виключно з вини самого орендаря (відповідача), а тому існують усі правові підстави для застосування до відповідача відповідно до частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України неустойки, розрахованої за безпідставне користування спірним об`єктом оренди після закінчення строку дії договору.

Так, відповідно до вимог частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Вказані вимоги закону кореспондуються з положеннями пункту 8.6 Договору, в якому сторони погодили, що у разі невиконання обов`язку щодо повернення майна орендар сплачує неустойку у подвійному розмірі орендної плати за час прострочення зобов`язання щодо повернення.

Як вбачається з матеріалів справи, після закінчення строку дії договору позивачем щомісяця надсилались відповідачу претензії щодо сплати неустойки у подвійному розмірі орендної плати, зокрема:

1) претензія від 19.08.2024 № ВПридн-04/2426 про сплату неустойки у розмірі подвійної орендної плати за період з 24.07.2024 по 31.07.2024, що становить 1 733 грн. 92 коп. (а.с. 76). Як вбачається з матеріалів справи, вказана претензія була задоволена відповідачем в повному обсязі, про що відповідачем повідомлено позивача листом від 10.09.2024 № 328-В (а.с.77-79), в якому зазначено, що задовольняє претензію. Неустойка за період з 24.07.2024 по 31.07.2024 в сумі 1 733 грн. 92 коп. була сплачена відповідачем згідно з платіжною інструкцією від 09.09.2024 №7108 (а.с. 80);

2) претензія від 30.08.2024 № ВПридн-04/2492 про сплату неустойки у розмірі подвійної орендної плати за період з 24.07.2024 по 31.07.2024, що становить 86 грн. 70 коп. (а.с. 18-19). Як вбачається з матеріалів справи, вказана претензія була частково задоволена відповідачем, про що відповідачем повідомлено позивача листом від 07.10.2024 № 362-В (а.с.81-83), в якому зазначено, що вважає безпідставним коригування орендної плати на індекс інфляції та збільшення орендної плати щороку на 5% для визначення орендної плати за базовий місяць, який має бути взятий під час розрахунку неустойки після припинення строку дії договору, оскільки пункти 3.2 та 3.3 договору після припинення строку дії договору не застосовуються. Претензійні вимоги про сплату неустойки у розмірі 86 грн. 70 коп. відповідач вважає безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають;

3) претензія від 17.09.2024 № ВПридн-04/18 про сплату неустойки у розмірі подвійної орендної плати за період з 01.08.2024 по 31.08.2024, що становить 7 097 грн. 14 коп. (а.с. 20-21). Як вбачається з матеріалів справи, вказана претензія була частково задоволена відповідачем, про що відповідачем повідомлено позивача листом від 14.10.2024 № 384-В (а.с. 84-86), в якому зазначено, що вважає безпідставним коригування орендної плати на індекс інфляції та збільшення орендної плати щороку на 5% для визначення орендної плати за базовий місяць, який має бути взятий під час розрахунку неустойки після припинення строку дії договору, оскільки пункти 3.2 та 3.3 договору після припинення строку дії договору не застосовуються. Претензійні вимоги про сплату неустойки у розмірі 378 грн. 20 коп. відповідач вважає безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. Неустойка за період з 01.08.2024 по 31.08.2024 в сумі 6 718 грн. 94 коп. була сплачена відповідачем згідно з платіжною інструкцією від 11.10.2024 №7887 (а.с. 86);

4) претензія від 17.10.2024 № ВПридн-04/32 про сплату неустойки у розмірі подвійної орендної плати за період з 01.09.2024 по 30.09.2024, що становить 7 203 грн. 60 коп. (а.с.22-23). Як вбачається з матеріалів справи, вказана претензія була частково задоволена відповідачем, про що відповідачем повідомлено позивача листом від 06.11.2024 № 431-В (а.с.87-89), в якому зазначено, що вважає безпідставним коригування орендної плати на індекс інфляції та збільшення орендної плати щороку на 5% для визначення орендної плати за базовий місяць, який має бути взятий під час розрахунку неустойки після припинення строку дії договору, оскільки пункти 3.2. та 3.3. договору після припинення строку дії договору не застосовуються. Претензійні вимоги про сплату неустойки у розмірі 484 грн. 66 коп. відповідач вважає безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. Неустойка за період з 01.09.2024 по 30.09.2024 в сумі 6 718 грн 94 коп. була сплачена відповідачем згідно з платіжною інструкцією від 05.11.2024 № 8369 на суму 6 718 грн. 94 коп. (а.с. 90);

5) претензія від 13.11.2024 № ВПридн-04/53 про сплату неустойки у розмірі подвійної орендної плати за період з 01.10.2024 по 31.10.2024, що становить 7 333 грн 26 коп. (а.с. 24-25). Як вбачається з матеріалів справи, вказана претензія була частково задоволена відповідачем, про що відповідачем повідомлено позивача листом від 29.11.2024 № 480-В (а.с.91), в якому зазначено, що вважає безпідставним коригування орендної плати на індекс інфляції та збільшення орендної плати щороку на 5% для визначення орендної плати за базовий місяць, який має бути взятий під час розрахунку неустойки після припинення строку дії договору, оскільки пункти 3.2. та 3.3. договору після припинення строку дії договору не застосовуються. Претензійні вимоги про сплату неустойки у розмірі 614 грн. 32 коп. відповідач вважає безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. Неустойка за період з 01.10.2024 по 31.10.2024 в сумі 6 718 грн. 94 коп. була сплачена відповідачем згідно з платіжною інструкцією від 27.11.2024 № 8859 на суму 6 718 грн 94 коп. (а.с. 93);

6) претензія від 13.12.2024 № ВПридн-04/72 про сплату неустойки у розмірі подвійної орендної плати за період з 01.11.2024 по 30.11.2024, що становить 7 472 грн 60 коп. (а.с. 27-28). Як вбачається з матеріалів справи, вказана претензія була частково задоволена відповідачем, про що відповідачем повідомлено позивача листом від 08.01.2025 № 21-В (а.с.94-96), в якому зазначено, що вважає безпідставним коригування орендної плати на індекс інфляції та збільшення орендної плати щороку на 5% для визначення орендної плати за базовий місяць, який має бути взятий під час розрахунку неустойки після припинення строку дії договору, оскільки пункти 3.2. та 3.3. договору після припинення строку дії договору не застосовуються. Претензійні вимоги про сплату неустойки у розмірі 753 грн. 66 коп. відповідач вважає безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. Неустойка за період з 01.11.2024 по 30.11.2024 в сумі 6 718 грн. 94 коп. була сплачена відповідачем згідно з платіжною інструкцією від 27.12.2024 № 9481 на суму 6 718 грн 94 коп. (а.с. 97).

Щодо нарахування орендної плати за Договором за період з 01.11.2024 по 30.11.2024

Як вбачається, позивач зазначає, що, укладаючи договір № ПР/ВЧД-16-2019-003/НКМ-дч від 24.07.2019, сторони погодили, що нарахування орендної плати здійснюється за весь час фактичного користування майном (пункти 3.6 та 3.10 договору), у зв`язку з чим позивач у відповідності до положень пунктів 3.6 та 3.10 договору розрахував та заявив до стягнення орендну плату за період фактичного користування майном в період з 01.11.2024 по 30.11.2024 в сумі 4 483 грн. 56 коп.

Суд вважає вказані вимоги позивача такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

Користування майном за договором оренди є правомірним, якщо воно відповідає його умовам та положенням чинного законодавства, які регулюють такі правовідносини з урахуванням особливостей предмета найму та суб`єктів договірних правовідносин.

Відносини найму (оренди) у разі неправомірного користування майном можуть регулюватися умовами договору, що визначають наслідки неправомірного користування майном, та нормами законодавства, які застосовуються до осіб, які порушили зобов`язання у сфері орендних відносин.

Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку, і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 Цивільного кодексу України, статей 283, 284, 286 Господарського кодексу України. Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ.

Після спливу строку дії договору оренди невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.

Відтак, користування майном після припинення договору оренди є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за договором найму (оренди) і регулятивним нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма статті 762 Цивільного кодексу України ("Плата за користування майном") і охоронна норма частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України ("Обов`язки наймача у разі припинення договору найму") не можуть застосовуватися одночасно, адже орендар не може мати одночасно два обов`язки, які суперечать один одному: сплачувати орендну плату, що здійснюється за правомірне користування майном, і негайно повернути майно.

Отже, положення пункту 3 частини 1 статті 3 та статті 627 Цивільного кодексу України про свободу договору не застосовуються до договорів оренди в тій їх частині, якою передбачені умови щодо здійснення орендної плати за період від моменту припинення дії договору до моменту повернення орендованого майна, оскільки сторони в такому випадку відступають від положень актів цивільного законодавства (стаття 6 Цивільного кодексу України).

Неврахування таких висновків щодо застосування положень цивільного та господарського законодавства на практиці призводить до того, що з орендаря, який після припинення строку дії договору оренди не повернув майно орендодавцю на його вимогу, фактично стягується потрійний розмір орендної плати, а саме: безпосередньо орендна плата, а також неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Наведений підхід у регулюванні орендних правовідносин, вочевидь, не узгоджується з такими загальними засадами цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України).

З викладеного вбачається, що обов`язок орендаря сплачувати орендну плату за користування орендованим майном зберігається до припинення договору оренди (до спливу строку його дії), оскільки орендна плата є платою орендаря за користування належним орендодавцю майном та відповідає суті орендних правовідносин, що полягають у строковому користуванні орендарем об`єктом оренди на платній основі.

Водночас, неустойка, стягнення якої передбачено частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення договору оренди - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення вказаного договору, коли користування майном стає неправомірним. Для притягнення орендаря, що порушив зобов`язання, до зазначеної відповідальності необхідна наявність вини (умислу або необережності) відповідно до вимог статті 614 Цивільного кодексу України.

Тому, яким би способом у договорі оренди не регламентувалися правовідносини між сторонами у разі невиконання (несвоєчасного виконання) наймачем (орендарем) обов`язку щодо повернення речі з найму (оренди) з її подальшим користуванням після припинення такого договору, проте ці правовідносини не можуть врегульовуватись іншим чином, ніж визначено частиною 2 статті 785 Цивільний кодекс України (зокрема, з установленням для наймача (орендаря) будь-якого іншого (додаткового) зобов`язання, окрім того, що передбачений вказаною нормою).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19.

Враховуючи вказане, суд визнає обґрунтованими заперечення відповідача в частині неправомірності сплати в період з 01.11.2024 по 30.11.2024 фактично потрійної орендної плати, а саме: орендної плати, розрахованої та заявленої до стягнення у даній справі, а також неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення, розрахованої на підставі частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України (яка у даній справі була сплачена відповідачем у повному обсязі до моменту звернення із позовом до суду).

З описаних вище підстав, судом приймаються до уваги заперечення відповідача в частині безпідставності застосування положень пунктів 3.2. та 3.3. договору під час розрахунку неустойки за період з 24.07.2024 по 30.11.2024, оскільки договір є припиненим 23.07.2024, а вказані положення договору регулюють відносини правомірного користування річчю. При цьому, як було зазначено вище, відносини найму (оренди) у разі неправомірного користування майном можуть регулюватися умовами договору, що визначають наслідки неправомірного користування майном, та нормами законодавства, які застосовуються до осіб, які порушили зобов`язання у сфері орендних відносин.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення орендної плати за період з 01.11.2024 по 30.11.2024 у розмірі 4 483 грн 56 коп. є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо нарахування неустойки

Як вбачається, позивач зазначає, що, враховуючи часткове виконання відповідачем свого зобов`язання по сплаті неустойки, передбаченої пунктом 8.6 Договору, позивачем нараховано неустойку у подвійному розмірі орендної плати за час прострочення зобов`язання з повернення майна за період з 24.07.2024 по 30.11.2024 розмірі 2 317 грн. 54 коп., яку має доплатити відповідач, так:

- за період з 24.07.2024 по 31.07.2024 розмір неустойки становить 1 820 грн 62 коп., з яких сплачено 1 733 грн 92 коп. (несплачений залишок 86 грн 70 коп.);

- за період з 01.08.2024 по 31.08.2024 розмір неустойки становить 7 097 грн 14 коп., з яких сплачено 6 718 грн 94 коп. (несплачений залишок 378 грн 20 коп.);

- за період з 01.09.2024 по 30.09.2024 розмір неустойки становить 7 203 грн 60 коп., з яких сплачено 6 718 грн 94 коп. (несплачений залишок 484 грн 66 коп.);

- за період з 01.10.2024 по 31.10.2024 розмір неустойки становить 7 333 грн 26 коп., з яких сплачено 6 718 грн 94 коп. (несплачений залишок 614 грн 32 коп.);

- за період з 01.11.2024 по 30.11.2024 розмір неустойки становить 7 472 грн 60 коп., з яких сплачено 6 718 грн 94 коп. (несплачений залишок 753 грн 66 коп.).

Судом встановлено, що неустойка, яка підлягала сплаті за період неправомірного користування майном у період з 24.07.2024 по 30.11.2024, у відповідності до вимог частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України, була у повному обсязі сплачена відповідачем до моменту звернення позивача із даним позовом до суду відповідно до наявних в матеріалах справи платіжних інструкцій, а саме:

- платіжної інструкції від 09.09.2024 №7108 на суму 1 733 грн. 92 коп. із призначенням платежу "оплата неустойки за оренду майна за претензією № ВПридн-02/2426 від 19.08.2024 за договором № ПР/ВЧД-16-2019-003/НКМ-дч від 24.07.2019, без ПДВ" (а.с. 80);

- платіжної інструкції від 11.10.2024 № 7887 на суму 6 718 грн. 94 коп. із призначенням платежу "оплата неустойки за оренду майна за претензією № ВПридн-04/18 від 17.09.2024 за договором № ПР/ВЧД-16-2019-003/НКМ-дч від 24.07.2019, без ПДВ" (а.с. 86);

- платіжної інструкції від 05.11.2024 № 8369 на суму 6 718 грн. 94 коп. із призначенням платежу "оплата неустойки за оренду майна за претензією № ВПридн-04/32 від 17.10.2024 за договором № ПР/ВЧД-16-2019-003/НКМ-дч від 24.07.2019, без ПДВ" (а.с. 90);

- платіжної інструкції від 27.11.2024 № 8859 на суму 6 718 грн. 94 коп. із призначенням платежу "оплата неустойки за оренду майна за претензією № ВПридн-04/53 від 13.11.2024 за договором № ПР/ВЧД-16-2019-003/НКМ-дч від 24.07.2019, без ПДВ" (а.с. 93);

- платіжної інструкції від 27.12.2024 № 9481 на суму 6 718 грн. 94 коп. із призначенням платежу "оплата неустойки за оренду майна за претензією № ВПридн-04/72 від 13.12.2024 за договором № ПР/ВЧД-16-2019-003/НКМ-дч від 24.07.2019, без ПДВ" (а.с. 97);

Слід також наголосити, що розрахунок неустойки щомісяця за період з 24.07.2024 по 31.10.2024 здійснювався самим позивачем та зазначався ним у претензіях, які щомісяця надсилались відповідачу. При цьому, як було зазначено вище, судом визнано неправомірним застосування положень пунктів 3.2 (щодо визначення орендної плати за кожний місяць шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць) та 3.3 (щодо щорічного автоматичного збільшення орендної плати на 5% від ставок, що діяли за попередній рік оренди через рік з дати укладення договору) Договору під час розрахунку неустойки за період з 24.07.2024 по 30.11.2024, у зв`язку з чим судом визнається правомірною сплата відповідачем неустойки у зазначених вище (визначених відповідачем) сумах.

Господарський суд вважає за необхідне наголосити також на тому, що відповідно до частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Так, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

Суд виходить із того, що у принципі добросовісності, а саме при реалізації прав і повноважень закладений принцип неприпустимості зловживання правом, згідно з якими здійснення прав та свобод однієї особи не повинне порушувати права та свободи інших осіб. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судові витрати у справі зі сплати судового збору слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 46-46А; ідентифікаційний код 30600592) про стягнення 6 801 грн. 10 коп.

2. Судові витрати у справі віднести за рахунок Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815).

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

24.10.2025