ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про забезпечення позову

"27" жовтня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/4306/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Петрова В.С., розглянувши заяву Заступника керівника Пересипської окружної прокуратури міста Одеси (вх. 2-1672/25 від 24.10.2025) про забезпечення позову у справі № 916/4306/25 за позовом Заступника керівника Пересипської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Темп Плюс Сервіс та Товариства з обмеженою відповідальністю Ларі про скасування державної реєстрації змін до розділу про право приватної власності, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Пересипської окружної прокуратури міста Одеси звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Темп Плюс Сервіс та Товариства з обмеженою відповідальністю Ларі, в якому просить суд скасувати державну реєстрацію змін до розділу від 30.05.2017 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101) про право приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю Темп Плюс Сервіс (39294173) та Товариства з обмеженою відповідальністю Ларі (32112066), проведених на підставі рішення державного реєстратора Ройлянської сільської ради Саратського району Одеської області Івановою Христиною Анатоліївною за індексним номером 35447850 щодо реєстрації зміни загальної площі об`єкта з 47,9 кв.м на 138,1 кв.м.

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор зазначає, що під час проведення державної реєстрації змін до права власності на об`єкт нерухомості спортивний майданчик, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 166, з реєстраційним номером 101 відбувалося незаконне збільшення площі об`єкта нерухомого майна з 47,9 кв.м. на 138,1 кв.м., підставою для яких стали довідка 01-22, видана ФОП Земляним В.В., та технічний паспорт б/н від 22.05.2017, виготовлений ФОП Земляним В.В. на замовлення ТОВ Темп Плюс Сервіс та ТОВ Ларі, при цьому інші документи, які би могли стати підставою для реєстрації вказаних змін, а також документи дозвільного/декларативного характеру на фактичне будівництво (реконструкцію) відсутні. Таким чином, прокурор вказує, що вказані вище обставини незаконної реєстрації права власності за відповідачами на об`єкт нерухомого майна більшої площі, ніж їм належить на законних підставах, а саме на будівлі літ. В, літ. Г, літ. Д, свідчать про те, що ТОВ Темп Плюс Сервіс та ТОВ Ларі не набули та не могли набути право власності на вказані об`єкти нерухомого майна без правовстановлюючих документів, державна реєстрація права власності на які стала передумовою для незаконного заволодіння правом оренди земельної ділянки територіальної громади, а саме правом оренди земельної ділянки на позаконкурентних засадах без проведення аукціону.

Разом із позовною заявою Заступником керівника Пересипської окружної прокуратури міста Одеси подано до господарського суду через підсистему Електронний суд ЄСІТС заяву про забезпечення позову в порядку ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (вх. 2-1672/25), згідно з якою заявник просить суд:

- вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, що належить відповідачам ТОВ Темп Плюс Сервіс () та ТОВ Ларі (), а саме: спортивний майданчик площею 138, 1 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 166 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

- до набрання рішенням законної сили у справі заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна: спортивний майданчик площею 138,1 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 166 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

Вказана заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що на підставі договору купівлі-продажу частки нерухомого майна від 06.12.2016 № 2983 ТОВ Темп Плюс Сервіс придбало 1/2 частку спортивного майданчику, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, буд. 166, який в цілому складається з роздягальні літ. А, душу літ. Б, огорожі № 1-3, мостіння I, загальною площею 47,9 кв.м. Крім того, як зазначає заявник, на підставі договору купівлі-продажу частки нерухомого майна від 05.12.2016 № 2974 ТОВ Ларі також придбало 1/2 частку спортивного майданчику, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, буд. 166, який в цілому складається з роздягальні літ. А, душу літ. Б, огорожі № 1-3, мостіння I, загальною площею 47,9 кв.м.

Разом з цим, як вказує прокурор, 30.05.2017 державним реєстратором Ройлянської сільської ради Саратського району Одеської області Івановою Х.А. прийнято рішення, індексний номер 35447850, яким внесено зміни до Розділу, а саме: змінено загальну площу вказаного об`єкта нерухомості з 47,9 кв.м на 138,1 кв.м. Як вказує заявник, цим же рішенням від 30.05.2017 (індексний номер 35447850) державним реєстратором Ройлянської сільської ради Саратського району Одеської області Івановою Х.А. внесені зміни до речового права ТОВ Ларі та змінено загальну площу вказаного об`єкта нерухомості з 47,9 кв.м на 138,1 кв.м. Також 30.05.2017 державним реєстратором Ройлянської сільської ради Саратського району Одеської області Івановою Х.А. прийнято рішення (індексний номер 35444946), яким внесено зміни до речового права ТОВ Темп Плюс Сервіс та змінено загальну площу вказаного об`єкта нерухомості з 47,9 кв.м на 138,1 кв.м.

Наразі заявник зазначає, що підставою для таких змін стали: довідка 01-22, видана ФОП Земляним В.В., та технічний паспорт б/н від 22.05.2017, виданий ФОП Земляним В.В., виготовлений на замовлення ТОВ Темп Плюс Сервіс та ТОВ Ларі, при цьому інші документи, які би могли бути підставою для реєстрації вказаних змін у реєстрі відсутні.

Крім того, заявник вказує, що відповідно до змісту довідки серія та номер: 01-22 від 12.02.2017, складеної ФОП Земляним В.В., яка видана власникам ТОВ Темп Плюс Сервіс та ТОВ Ларі, зазначено, що згідно з проведеною технічною інвентаризацією об`єкта нерухомого майна за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 166, площа змінена у зв`язку із уточненням лінійних розмірів і площ приміщень, і не належить до самочинного будівництва та не являється реконструкцією згідно пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, загальна площа складає 138,1 кв.м.

Також прокурор зауважує, що в Реєстрі будівельної діяльності відсутня інформація щодо реєстрації документів дозвільного/декларативного характеру на об`єкт будівництва за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 166 (лист управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 19.11.2024 № 01-6/167пр).

Разом з тим прокурор наголошує, що відповідно до листа Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 16.10.2024 № 01-15/290-пр, за інформацією архіву та відділу загального листування Департаменту дані щодо надання містобудівних умов та обмежень для здійснення забудови земельної ділянки за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 166 (кадастровий номер земельної ділянки: :31:009:0062) не значаться.

При цьому, як вказує заявник, порівнянням технічного паспорту, виготовленого Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості від 01.01.2004 на замовлення Одеського ордена Знак пошани завод продовольчого машинобудування підприємство з колективною власністю завод Продмаш з технічним паспортом, виготовленим ФОП Земляним В.В. 22.05.2017 на замовлення ТОВ Темп Плюс Сервіс та ТОВ Ларі, встановлено, що ТОВ Темп Плюс Сервіс та ТОВ Ларі збільшено площу будівель шляхом появи об`єктів нерухомого майна, на які у товариств відсутні правовстановлюючі документи, а саме на будівлі літ. В, будівлі літ. Г та будівлі літ. Д (з 47,9 кв. м до 138,1 кв).

Водночас прокурор зазначає, що ні довідка про показники об`єкта не є правовстановлюючим документом, який підтверджує набуття права власності відповідачам на спірне майно, ні технічний паспорт на спірні нежитлові будівлі також не є правовстановлюючим документом на спірне майно, а є лише документом, яким оформлюється технічна інвентаризація об`єкта і який свідчить про можливий фактичний стан нерухомості (площу, поверховість тощо) та не підтверджує набуття ТОВ Темп Плюс Сервіс та ТОВ Ларі права власності на спірні об`єкти нерухомості.

Таким чином, як стверджує прокурор, ТОВ Темп Плюс Сервіс та ТОВ Ларі не набуло у встановленому законом порядку право власності на спірні будівлі літ. В, літ. Г та літ. Д по Миколаївська дорога, 166 у місті Одеса, а державну реєстрацію права власності на це майно проведено за товариствами за відсутності належних правових підстав для набуття ними такого права, з огляду на що збільшення площі об`єкта нерухомого майна під час проведення державної реєстрації змін до права власності на зазначений об`єкт нерухомості з реєстраційним номером 101 не могло відбутися внаслідок уточненням лінійних розмірів і площ приміщень, оскільки ТОВ Темп Плюс Сервіс та ТОВ Ларі ніколи не володіло будівлями літ. В, літ. Г та літ. Д, які відображені у технічному паспорті від 22.05.2017, виготовленому ФОП Земляним В.В., а їх поява виникла внаслідок реєстрації змін про право власності на об`єкти, якими відповідачі ніколи не володіли.

Також прокурор стверджує, що набуття ТОВ Темп Плюс Сервіс та ТОВ Ларі права власності на об`єкт нерухомого майна більшої площі стало підставою для прийняття Одеською міською радою рішення про передачу земельної ділянки в оренду поза конкурсом для будівництва багатоквартирного житлового будинку.

Посилаючись на ст. 136, Господарського процесуального кодексу України, заявник вказує, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому заявник вказує, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 зазначено, що під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Між тим, посилаючись на правову позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 та постановах Верховного Суду від 19.12.2018 у справі № 910/9254/18, від 22.01.2021 у справі № 910/5550/19, заявник зауважує, що якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Крім того, заявник наголошує, що на даний час об`єкт нерухомого майна спортивний майданчик площею 138,1 кв.м на праві власності зареєстровано за ТОВ Темп Плюс Сервіс та ТОВ Ларі, однак у останніх наявна реальна можливість вчинити будь-які дії з метою поділу чи об`єднання вказаного об`єкту нерухомості або відчужити його третім особам, що у майбутньому, у разі задоволення позову прокурора, унеможливить виконання судового рішення, як такого, що не матиме правового сенсу.

З огляду на викладене, на переконання прокурора, виправданим, ефективним та співмірним заходом забезпечення позову у даному випадку буде накладення арешту на об`єкт нерухомості спортивний майданчик площею 138, 1 кв.м за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 166 (реєстраційний номер об`єкту 101) та заборона ТОВ Темп Плюс Сервіс та ТОВ Ларі здійснювати будь-які дії із вказаним об`єктом нерухомості.

Наразі заявник зауважує, що невжиття зазначеного заходу забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав територіальної громади міста Одеси, оскільки у разі якщо до закінчення розгляду справи державним реєстратором будуть здійснені нові реєстраційні дії відносно спірного нерухомого майна, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення його порушених прав чи інтересів. У такому разі для належного захисту та поновлення порушених прав позивач буде змушений вживати додаткових заходів, зокрема вирішувати питання щодо збільшення позовних вимог, заміни неналежного відповідача у справі, що згідно вимог чинного законодавства можливо лише на стадії підготовчого провадження.

Між тим прокурор зазначає, що накладання арешту на обєкт нерухомого майна, а також заборона ТОВ Темп Плюс Сервіс та ТОВ Ларі та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо об`єкту нерухомого майна не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки об`єкт нерухомості залишається у володінні відповідача, а можливість розпоряджатися вказаним майном обмежується на певний час, отже має тимчасовий характер та є лише збереженням існуючого становища до розгляду цієї справи по суті.

Так, прокурор наголошує, що вказаний захід забезпечення не може також перешкодити здійсненню господарської діяльності відповідачів та не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглянувши заяву прокурора про забезпечення позову та дослідивши матеріали позову, господарський суд зазначає наступне.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову у судовому процесі.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів Позивача проти несумлінних дій Відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу приписів ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення (правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20);

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 висловила правову позицію про те, що при вирішенні питання забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника по забезпеченню позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, згідно зі ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Водночас, для встановлення наявності правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття відповідних заходів має значення правильне визначення предмета спору.

Разом з цим, при дослідженні наявності або відсутності підстав для забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

При вжитті таких заходів суд повинен з`ясувати наявність зв`язку між конкретним видом забезпечувальних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення Відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з Позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є вимоги немайнового характеру. Оскільки в даній справі Прокурор звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення, у разі їх задоволення, не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача, за захистом яких від його імені звернувся Прокурор.

В немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18, у постанові Верховного Суду від 13.05.2019 року у справі № 911/1551/18.

Крім того, адекватність певного заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (висновки про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 916/2786/17).

Обрані заходи забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного Відповідачеві майна чи зниження його вартості.

До того ж, заявник самостійно обирає конкретний вид забезпечення позову, а суд дає тільки оцінку його співмірності заявленим позовним вимогам.

Системний аналіз висновків про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 916/2786/17, та положень ч. 1 ст. 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України, дає підстави дійти до висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в ч.ч. 2, 5, 6, 7 ст. 137 Господарським процесуальним кодексом України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими Позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу (така правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 922/2928/17 та від 05.08.2019 у справі № 922/599/19).

Крім того, під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими Позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.01.2024 у справі № 916/3599/23).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 червня 2023 року у справі № 925/731/18 вказано, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки Позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Крім того, недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.08.2021 у справі № 908/309/21, від 04.11.2021 у справі № 907/416/21, від 24.06.2021 у справі № 310/9167/20, від 12.01.2023 у справі № 334/9179/21).

Як було встановлено судом, Прокурор звернувся до суду з вимогами скасувати державну реєстрацію змін до розділу від 30.05.2017 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101) про право приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю Темп Плюс Сервіс (39294173) та Товариства з обмеженою відповідальністю Ларі (32112066), проведених на підставі рішення державного реєстратора Ройлянської сільської ради Саратського району Одеської області Івановою Христиною Анатоліївною за індексним номером 35447850 щодо реєстрації зміни загальної площі об`єкта з 47,9 кв.м на 138,1 кв.м.

Як встановлено судом та як вбачається зі змісту позовної заяви, даний спір виник у зв`язку зі збільшенням площі будівель шляхом будівництва нових об`єктів нерухомого майна, на які у відповідачі відсутні правовстановлюючі документи, а саме на будівлі літ. В, літ. Г та літ. Д, що порушує інтереси територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради, зокрема, щодо розпорядження та користування земельною ділянкою.

Господарський суд погоджується з доводами Прокурора, що у разі задоволення позову можливе укладення правочинів щодо відчуження спірного об`єкта нерухомого майна може істотно ускладнити виконання судового рішення. Зокрема, у разі перереєстрації права власності на зазначений об`єкт на нових осіб, у таких набувачів не виникатиме обов`язку звільнити земельну ділянку, що перешкоджатиме фактичному виконанню судового рішення.

Дана ситуація зумовлюватиме виникнення необхідності в пред`явленні нових позовів щодо усунення перешкод шляхом скасування державної реєстрації права власності та приведення земельної ділянки у стан, придатний для її використання.

Господарським судом враховано викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 висновок про те, що можливість відповідача в будь-який момент відчужити майно, яке знаходиться в його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

З огляду на зазначене, господарський суд доходить висновку, що такий захід забезпечення позову, як заборона до набрання рішенням законної сили у справі державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна: спортивний майданчик площею 138,1 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 166 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101) є ефективним засобом запобігання неможливості чи утруднення належного захисту прав позивача у разі задоволення позовних вимог.

При цьому обраний Прокурором вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав Відповідачів, оскільки майно фактично перебуває у володінні та користуванні власників, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним (аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18). Відтак, застосування зазначеного вище заходу забезпечення позову не позбавить Відповідачів можливості користуватись своїм майном.

Господарський суд Одеської області також зауважує, що заходи забезпечення позову є тимчасовими, на період вирішення спору по суті, з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки та можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушеного чи оспорюваного права.

Водночас господарський суд зазначає, що застосування іншого заходу забезпечення позову, а саме: накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, що належить відповідачам ТОВ Темп Плюс Сервіс () та ТОВ Ларі (), а саме: спортивний майданчик площею 138, 1 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 166 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), не є доцільним, оскільки заборона державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного вище об`єкта нерухомого майна є достатнім заходом для належного захисту прав Позивача, запобігання відчуженню цього об`єкта третім особам і охоплює за змістом інші запропоновані заходи забезпечення позову та зможе повному обсязі забезпечити ефективний захист прав або інтересів територіальної громади м. Одеси.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Південно-Західного апеляційного господарського суду від 03.09.2025 р. по справі № 916/2579/25.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви Заступника керівника Пересипської окружної прокуратури міста Одеси про забезпечення позову шляхом заборони до набрання рішенням законної сили у справі державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна: спортивний майданчик площею 138,1 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 166 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

Згідно з ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Частинами 1 та 4 ст. 141 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

З урахуванням відсутності у суду інформації з приводу можливих збитків Товариства з обмеженою відповідальністю Темп Плюс Сервіс () та Товариства з обмеженою відповідальністю Ларі (), у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову, правові підстави для зустрічного забезпечення наразі не вбачаються. Разом з тим, вказані особи не позбавлені права подати до суду відповідне клопотання, яке підлягає розгляду в порядку та протягом строків, встановлених статтею 141 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Заступника керівника Пересипської окружної прокуратури міста Одеси (вх. 2-4426/25 від 24.10.2025 р.) у справі № 916/4306/25 задовольнити частково.

2. Заборонити до набрання рішенням законної сили у справі державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна: спортивний майданчик площею 138,1 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 166 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

3. Стягувачем за цією ухвалою є Пересипська окружна прокуратура міста Одеси (65003, м. Одеса, вул. Отамана Головатого, буд. 89; код ЄДРПОУ ).

4. Боржником за цією ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю Темп Плюс Сервіс (65013, м. Одеса, Миколаївська дорога, буд. 168, ).

5. Боржником за цією ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю Ларі (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 44-Е; ).

Ухвала набирає чинності 27 жовтня 2025 року.

Ухвала дійсна для пред`явлення до виконання до органу державної виконавчої служби протягом строку, встановленого Законом України Про виконавче провадження.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя Петров Володимир Степанович