ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року Справа № 924/382/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В. , суддя Мельник О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.07.2025 у справі №924/382/25 (суддя Гладій С.В.)

за позовом Заступника керівника окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області та Хмельницької міської ради

до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"

про стягнення шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 185 380, 64 грн

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області (далі - позивач-1) та Хмельницької міської ради (далі - позивач-2) звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (далі - відповідач) про стягнення шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 185 380, 64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано посиланням на норми статей 1, 16, 17, 19, 64, 86, 89, 90, 105, 107 Лісового кодексу України, статей 5, 41, 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", статті 1166 Цивільного кодексу України/

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 21.07.2025 позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю позовних вимог, а також тим, що цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів, а також постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов`язків.

До Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.07.2025 у справі № 924/382/25, в якій відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:

- відповідач звертає увагу, що серед додатків до позовної заяви з числа матеріалів кримінального провадження відсутня постанова про надання дозволу на розголошення матеріалів досудового розслідування із кримінального провадження № 0001584. Так само, серед додатків відсутній витяг з ЄРДР щодо факту підтвердження прокурора Короткої Н.Б. як уповноваженого прокурора в кримінальному провадженні № 0001584 із повноваженнями розголошення відповідних матеріалів досудового розслідування;

- прокуратурою, за недотримання вимог статті 222 КПК України, одночасно порушені вимоги статті 77 ГПК України, що свідчить про обставини недопустимості використання нею доказів з числа матеріалів кримінального провадження № 0001584;

- враховуючи відсутність дозволу процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0001584 (як і відсутність доказів прокуратури щодо наявності відповідного прокурора, який здійснює процесуальне керівництво в зазначеному кримінальному провадженні) на використання і розголошення матеріалів досудового розслідування, а також відсутність визначеного обсягу передання матеріалів кримінального провадження у сукупності з відсутністю письмового доказу, яким такі матеріали передаються для розгляду судом першої інстанції в іншому провадженні, відповідні докази не є належними і допустимими в рамках розгляду дійсного спору;

- з матеріалів кримінального провадження № 0001584 визначено, що особи, причетні до незаконної рубки у кварталі 29 виділ 16 урочище "Давидківці" Хмельницького лісництва, станом натепер не встановлені відповідно не підтверджена судовим рішенням у кримінальному провадженні вина жодної особи, оскільки матеріали кримінального провадження № 0001584 до суду не передавались;

- висновок суду першої інстанції про те, що розрахунок збитків, проведений Державною екологічною інспекцією, визнано належним та достатнім доказом розміру заподіяних збитків, з огляду на суперечливість змісту всіх трьох розрахунків завданої шкоди, є необґрунтованим та доказово недоведеним, оскільки самого посилання на відповідний правовий висновок Верховного Суду в постанові від 19.09.2018 у справі № 925/382/17, за відсутності оцінки усіх фактичних обставин справи, недостатньо для підтвердження достатності розрахунку як доказу завданих навколишньому природному середовищу збитків;

- прокуратура, всупереч вимогам частини 4 статті 23 Закону № 1697-VII, не надала доказів бездіяльності або неналежного виконання щодо реагування на порушення інтересів держави, шляхом подання позову, чи неспроможності такого органу самостійно звернутися до суду за захистом порушених інтересів. Прокуратурою не доведено необхідності захисту інтересів держави через бездіяльність позивачів, а також належним чином не обґрунтовано підстави звернення до суду, з наданням переконливих доказів, які б підтверджували наявність підстав для представництва.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи у складі головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В., суддя Мельник О.В.

Листом від 21.08.2025 матеріали справи витребувано з Господарського суду Хмельницької області.

25.08.2025 до суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.08.2025 відкрито провадження за апеляційною скаргою Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.07.2025 у справі №924/382/25. Повідомлено учасників справи, що розгляд справи буде здійснюватися у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Окружна прокуратура міста Хмельницького надіслала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Прокурор зазначає наступне:

- відповідно до ч. 1 ст. 222 КПК України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Процесуальним прокурором у кримінальному провадженні Короткою Н.Б. відповідний дозвіл був наданий згідно постанови від 14.03.2025, яка міститься в матеріалах кримінального провадження. Окрім цього, за результатами надання дозволу на використання матеріалів провадження № 0001584, нею як процесуальним прокурором було завірено відповідні документи (що вказує на надання прокурором дозволу на розголошення відповідних відомостей у кримінальному провадженні);

- висновок експерта від 30.08.2024 № 548/24-22, підтверджується розмір шкоди, завданої внаслідок незаконного пошкодження 10 (десяти) дерев на території кварталу 29 виділу 16 урочища "Давидківці" Хмельницького лісництва філії "Хмельницьке лісомисливське господарство" ДСГП "Ліси України", який становить 185 380, 64 грн. Висновок складався на підставі усіх матеріалів кримінального провадження, у тому числі із врахуванням акту огляду від 02.05.2024 (на який посилається відповідач), а тому відсутні підстави для визнання недостовірними встановлені експертом збитки. Також відповідач у апеляційній скарзі, жодним чином не вказує, в чому саме висновок експерта від 30.08.2024 № 548/24-22, не відповідає чинному законодавству та де експертом допущенні недоліки під час його складання;

- цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами;

- як встановлено із доказів, долучених до матеріалів справи, відповідачем як постійним лісокористувачем, порушено норми Лісового кодексу України щодо незабезпечення охорони та збереження лісових насаджень, тобто, відповідач допустив протиправну бездіяльність, наслідком якої стало незаконне вирубування дерев;

- у даному випадку органами, уповноваженими державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах є Державна екологічна інспекція у Хмельницькій області та Хмельницька міська рада, які допустили бездіяльність в питанні захисту інтересів держави щодо стягнення значної суми збитків, завданих навколишньому природному середовищу та дає підстави прокуратурі вживати заходи для захисту інтересів держави і їх стягнення в судовому порядку.

Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" надіслало до суду відповідь на відзив, в якій зазначає наступне:

- постанова про надання дозволу на розголошення відповідних відомостей у кримінальному провадженні прокуратури датована 14.03.2025, а позовна заява у даній справі була подана прокуратурою 09.04.2025. Візуально з постанови прокуратури від 14.03.2025 вбачається, що даний документ фактично є сканованою копією з оригіналу (висновок про що можна зробити з нечіткого підпису прокурора та засвітлення сканером по лівому краю аркушів постанови). Прокуратура при поданні постанови від 14.03.2025 як письмового доказу не дотрималась процесуальних обов`язків, встановлених статтями 42, 91, 162, 164 ГПК України; не засвідчила скановану копію документа відповідно до вимог законодавства; не зазначила про безпосереднє місцезнаходження такого документа;

- відсутність опису кримінального провадження № 0001584 при долучені постанови від 14.03.2025 як доказу у справі, не дозволяє підтвердити існування такої постанови як офіційного документу з числа матеріалів зазначеного кримінального провадження. Отже, зазначене свідчить про недотримання прокуратурою вимог подання письмових доказів в господарському процесі;

- крім обставин недотримання форми подання письмового доказу (у тому числі строків його подання), що є підставою визнання такого доказу недопустимим, прокуратура також жодним чином не обґрунтувала наявність об`єктивних обставин неможливості подання постанови від 14.03.2025 разом із матеріалами позовної заяви (поданої ще 09.04.2025), надавши її копію лише після ознайомлення із запереченнями скаржника в апеляційній скарзі;

- скаржник просить не приймати судом до розгляду постанову від 14.03.2025 про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001584. У випадку прийняття судом до розгляду постанову від 14.03.2025 про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001584 визнати такий доказ недопустимим та недостовірним.

Заступник керівника окружної прокуратури міста Хмельницького надіслав до суду письмові пояснення, в яких зазначає, що процесуальним прокурором у кримінальному провадженні Короткою Н.Б. відповідний дозвіл був наданий згідно постанови від 14.03.2025, яка міститься в матеріалах кримінального провадження. Окрім цього, за результатами надання дозволу на використання матеріалів провадження №0001584, нею як процесуальним прокурором було завірено відповідні документи (що вказує на надання прокурором дозволу на розголошення відповідних відомостей у кримінальному провадженні), які у подальшому слугували доказами для задоволення позовної заяви. Відзив на апеляційну скаргу з додатком у вигляді постанови прокурора від 14.03.2025, був засвідчений відповідним електронним підписом, а як наслідок додаткового посвідчення не потребує (на що посилається представник відповідача).

Прокурор також зазначає, що відповідно до ст. ст. 260-266 ГПК України такого процесуального документу як "відповідь на відзив на апеляційну скаргу" (яку подав представник відповідача) не існує та його подача в суді апеляційної інстанції не передбачена. А тому просить суд у задоволенні відповіді представника відповідача на відзив на апеляційну скаргу відмовити та/або залишити без розгляду чи повернути представнику відповідача.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд даної апеляційної скарги підлягає здійсненню у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Щодо доданого до відзиву на апеляційну скаргу додаткового доказу - постанови від 14.03.2025 про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001584, то суд зазначає наступне.

Стаття 269 ГПК України визначає межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 даної статті).

Апеляційний господарський суд вказує, що відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №909/965/16, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку - прокурора).

Отже, приймаючи докази, які не були подані до суду першої інстанції, апеляційний господарський суд повинен мотивувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також зазначити, які саме докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає, були надані суду апеляційної інстанції.

Суд вказує, що приписи ч. 3 ст. 269 ГПК України передбачають наявність критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом додаткових доказів, а саме "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи". Натомість критерій "поважність причин" застосовується до процедури поновлення судом процесуального строку (ст. 119 ГПК України).

Колегія суддів зазначає, що всупереч вказаним вимогам процесуального закону, прокурор взагалі не мотивує в чому полягає винятковість випадку неподання ним доказу до суду першої інстанції у встановлений строк та не вказує доказів неможливості його подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку не приймати до уваги доказ, долучений прокурором до відзиву на апеляційну скаргу.

Щодо клопотання прокурора про те, що відповідно до ст. ст. 260-266 ГПК України такого процесуального документу як відповідь на відзив на апеляційну скаргу не існує та його подача в суді апеляційної інстанції не передбачена, а відтак прокурор просить суд у задоволенні відповіді представника відповідача на відзив на апеляційну скаргу відмовити та/або залишити без розгляду чи повернути представнику відповідача, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Порядок розгляду справи у суді апеляційної інстанції визначає ст. 270 ГПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Фактично ст. 270 ГПК України містить відсильну норму до правил розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, однак з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (гл.1 "Апеляційне провадження" розд. IV "Перегляд судових рішень").

В той же час, стаття 251 ГПК України передбачає особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні. Так, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 251 ГПК України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Отже, нормами ст. 251 ГПК України передбачена можливість подання відповіді на відзив.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність та необґрунтованість заявленого прокурором клопотання, а тому в його задоволенні слід відмовити.

При цьому суд зазначає, що необґрунтоване повернення судом заяви по суті справи заявникові нівелює саму суть доступу учасника до суду та ускладнює йому цей доступ настільки, що може завдати шкоди самій суті цього права. Право доступу до суду має не тільки існувати, але й бути практичним та ефективним. Деклараційне існування права доступу до суду в законі не є достатнім.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним господарським судом, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 320350139 від 17.01.2023 земельна ділянка з кадастровим номером :02:022:0118 площею 194,4973 га із цільовим призначенням "для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг" зареєстрована 20.04.2015 на праві постійного користування земельною ділянкою за Державним спеціалізованим господарським підприємством "Ліси України", власником якої є держава, в особі Хмельницької обласної державної адміністрації.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 417353683 від 11.03.2025 земельна ділянка з кадастровим номером :02:022:0118 площею 194,4973 га із цільовим призначенням "для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг" зареєстрована 20.04.2015 на праві постійного користування земельною ділянкою за Державним спеціалізованим господарським підприємством "Ліси України", власником якої є держава, в особі Хмельницької обласної державної адміністрації.

Відповідно до п. 3.2.2 статуту ДСГП "Ліси України", основними напрямами діяльності ДСГП "Ліси України" є, зокрема, забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу.

02.05.2024 працівниками Державної лісової охорони філії "Хмельницьке лісомисливське господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" у кварталі 29 виділ 16 урочище "Давидківці" Хмельницького лісництва, виявлено пошкодження дерев до ступеня припинення росту, шляхом обрізання стовбура дерев на різній висоті, в кількості 10 дерев, внаслідок чого була завдана шкода, яка розрахована згідно Постанови КМУ від 10.05.2022 № 575 "Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд" та складає 1 265 268, 35 грн, про що складено акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства.

03.05.2024 Філія "Хмельницьке лісомисливське господарство" ДП "Ліси України" надіслала Хмельницькому районному управлінню поліції ГУНП в Хмельницькій області листа, в якому повідомила, що працівниками Державної лісової охорони філії "Хмельницьке лісомисливське господарство" Державним спеціалізованим господарським підприємством "Ліси України" у кварталі 29 виділ 16 урочище "Давидківці" Хмельницького лісництва, виявлено пошкодження дерев до ступеня припинення росту, шляхом обрізання стовбура дерев на різній висоті, в кількості 10 дерев, внаслідок чого була завдана шкода, яка розрахована згідно Постанови КМУ від 10.05.2022 № 575 "Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд" та складає 1 265 268, 35 грн, про що складено акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства.

Згідно із розрахунком розміру шкоди, згідно постанови КМУ від 10.05.2022 № 575 "Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд" внаслідок пошкодження дерев до ступеня припинення росту у кварталі 29 виділ 16 урочище "Давидківці" Хмельницького лісництва філії "Хмельницьке лісомисливське господарство" ДП "Ліси України", обчисленим Державною екологічною інспекцією у Хмельницькій області, заподіяно шкоду у розмірі 126 526 835 грн.

08.05.2024 слідчим СВ Хмельницького РУП Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області в присутності понятих складено протокол огляду місця події, в якому, зокрема встановлено, що місцем огляду є відкрита ділянка місцевості за координатами 49.4347436, 27.0754503, яка розташована у кварталі № 29 виділ 16 урочище "Давидківці", в ході проведення огляду виявлено 10 дерев пошкоджених до ступеня росту.

17.05.2024 слідчим СВ Хмельницького РУП Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області в присутності понятих складено протокол огляду місця події, в якому, зокрема встановлено, що місцем огляду є відкрита ділянка місцевості за координатами 49.4347436, 27.0754503, яка розташована у кварталі №29 виділ 16 урочище "Давидківці", в ході проведення огляду виявлено 10 дерев пошкоджених до ступеня росту.

22.05.2024 Головне управління національної поліції в Хмельницькій області Хмельницьке районне управління поліції листом № 816/121/119 повідомило Державну екологічну інспекцію в Хмельницькій області, про те, що слідчим відділом Хмельницького РУП проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001584 від 22.05.2024, згідно якого встановлено, що невстановлена досудовим розслідуванням особа, у невстановлений час, перебуваючи кварталі 29 виділу 16 урочища "Давидківці" Хмельницького лісництва філії "Хмельницьке лісомисливське господарство" ДП "Ліси України", що відноситься до лісового заказника місцевого значення "Давидковецький" пошкодила десять дерев породи дуб, граб, черешня до ступеня припинення росту, вчинивши тим самим незаконну порубку дерев на території природно-заповідного фонду.

24.05.2024 Державна екологічна інспекція в Хмельницькій області листом № 1332/02/01 направила слідчій спеціальної поліції СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області інформацію про розмір шкоди нанесений навколишньому природному середовищу, внаслідок пошкодження дерев в лісовому заказнику місцевого значення "Давидковецький", в кварталі 29 виділу 16 Хмельницького лісництва філії "Хмельницьке лісомисливське господарство" ДП "Ліси України", на території Хмельницької ОТГ, який становить 185 328,09 грн.

03.06.2024 слідчий відділ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області звернувся з листом до філії "Хмельницьке лісомисливське господарство" ДП "Ліси України", в якому просив надати інформацію щодо земельної ділянки, яка знаходиться за координатами 479.4947436, 27.0254503, яка розташована у кварталі № 29, виділ 16 урочище "Давидківці" Хмельницького лісництва філії "Хмельницьке лісомисливське господарство" ДП "Ліси України", а саме, чи відноситься дана земельна ділянка до заповідника, території чи об`єкта природно-заповідного фонду, або особливо охоронюваних лісів; надати належним чином завірені копії відповідних підтверджуючих документів.

07.06.2024 філія "Хмельницьке лісомисливське господарство" ДП "Ліси України" листом №94/25.11-2024 повідомило слідчий відділ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області про те, що квартал 29 виділ 16 урочища "Давидківці" Хмельницького лісництва, філії "Хмельницьке лісомисливське господарство" ДП "Ліси України" відноситься до лісового заказника місцевого значення "Давидковецький".

Постановою Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області про проведення судової інженерно-екологічної експертизи від 03.06.2024 призначено у кримінальному провадження № 0001584 від 09.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, судову інженерно-екологічну експертизу, до проведення якої залучено експертів Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

За результатами інженерно-екологічної експертизи, проведеної експертом Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз у кримінальному провадженні № 0001584 від 09.05.2024, останнім складено висновок експерта № 548/24-22 від 30.08.2024, відповідно до якого розмір шкоди, завданої внаслідок незаконного пошкодження 10 (десяти) дерев на території кварталу 29 виділу 16 урочища "Давидківці" Хмельницького лісництва філії "Хмельницьке лісомисливське господарство" ДСГП "Ліси України" становить 185 380, 64 грн.

25.11.2024 Державна екологічна інспекція у Хмельницькій області звернулася до Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області з заявою № 3110/07 в якій просить визнати потерпілим Державну екологічну інспекцію у Хмельницькій області у кримінальному провадженні № 01584 від 09.05.2024, за ознаками вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України та залучити до участі у кримінальному провадженні представника потерпілого головного спеціаліста Сектору правової роботи та юридичного забезпечення - юрисконсульта Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області Тесляра Олександра Олександровича та вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

10.12.2024 Хмельницьке районне управління поліції ГУНП в Хмельницькій області листом №55264.2024 повідомило Державну екологічну інспекція у Хмельницькій області про те, що клопотання про визнання потерпілим Державну екологічну інспекцію у Хмельницькій області та залучення до участі у вказаному кримінальному провадженні представника потерпілого - головного спеціаліста Сектору правової допомоги та юридичного забезпечення - юрисконсульта Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області Тесляра Олександра Олександровича та вручення пам`ятки про процесуальні дії права та обов`язки потерпілого в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001584 від 09.05.2024 у порядку ст. 220 КПК України розглянуто та задоволено, про що винесено відповідну постанову.

14.03.2025 заступник керівника окружної прокуратури м. Хмельницького звернувся з листом № 55-1642вих-25 до філії "Подільський лісовий фонд" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", в якому просив надати інформацію та належним чином завірені копії документів, а саме: який структурний підрозділ ДСГП "Ліси України" на даний час відповідальний за збереження лісових насаджень на вказаній вище території та у кого перебуває у користуванні (надати відповідні документи щодо відповідних прав на землю, статут, накази тощо); статут філії "Хмельницьке лісомисливське господарство" ДСГП "Ліси України".

24.03.2025 філія "Подільський лісовий фонд" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на адресу заступника керівника окружної прокуратури м.Хмельницького надіслала лист № 2994/38-4-1-2025, в якому повідомила, що державним спеціалізованим господарським підприємством "Ліси України" виданий наказ від 18.10.2024 №1861 "Про припинення філії "Хмельницьке лісомисливське господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України". У філії "Хмельницьке лісомисливське господарство" відсутній статут. Станом на 24.03.2025 квартал 29 виділ 16 урочище "Давидківці" Хмельницького лісництва є підрозділом Хмельницького надлісництва філії "Подільський лісовий офіс" ДП "Ліси України". Даний підрозділ діє відповідно до Положення про надлісництво.

14.03.2025 заступник керівника окружної прокуратури м. Хмельницького звернувся з листом № 55-1665вих-25 до Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, в якому просив повідомити чи будуть Державною екологічною інспекцією, як уповноваженим державою органом вживатися заходи щодо стягнення шкоди, яка заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у розмірі 185 380, 64 грн, у тому числі судового характеру, зокрема, шляхом подачі позовної заяви до суду. У разі невжиття заходів, повідомити причини.

18.03.2025 Державна екологічна інспекція у Хмельницькій області листом № 735/-07 повідомила заступника керівника окружної прокуратури м. Хмельницького про те, що цивільний позов у кримінальному провадженні, в порядку статті 128 КПК України, Інспекцією не заявлявся, у зв`язку із відсутністю матеріалів, достатніх для обґрунтування позовних вимог. Крім того, повідомила, що не заперечує проти вжиття окружною прокуратурою міста Хмельницького заходів представницького характеру в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, у тому числі в судовому порядку, спрямованих на відшкодування шкоди в розмірі 185 380, 64 грн, завданої порушенням природоохоронного законодавства та законодавства про природно-заповідний фонд, внаслідок викладених протиправних діянь.

14.03.2025 заступник керівника окружної прокуратури м. Хмельницького звернувся з листом №55-1667вих-25 до Хмельницької міської ради, в якому просить повідомити чи будуть Державною екологічною інспекцією, як уповноваженим державою органом вживатися заходи щодо стягнення шкоди, яка заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у розмірі 185 380, 64 грн, у тому числі судового характеру, зокрема, шляхом подачі позовної заяви до суду. У разі невжиття заходів, повідомити причини.

18.03.2025 Хмельницька міська рада листом № 1443-02-23-25 повідомила заступника керівника окружної прокуратури м. Хмельницького про те, що заходи судового захисту не вживались. Як свідчить зміст листа, на сьогодні в прокуратурі наявний достатній обсяг доказів для подальшого вжиття заходів, натомість у Хмельницької міської ради відсутні належні докази для звернення до суду.

19.03.2025 заступник керівника окружної прокуратури м. Хмельницького звернувся з листом № 55-1752вих-25 до Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, в якому повідомив про намір здійснення прокурором представництва в суді законних інтересів держави в особі Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, Хмельницької міської ради до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" про стягнення 185380,64 грн шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

19.03.2025 заступник керівника окружної прокуратури м. Хмельницького звернувся з листом № 55-1751вих-25 до Хмельницької міської ради, в якому повідомив про намір здійснення прокурором представництва в суді законних інтересів держави в особі Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, Хмельницької міської ради до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" про стягнення 185 380, 64 грн шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Також до матеріалів справи долучено План лісонасаджень Хмельницького лісництва ДП "Хмельницького лісомисливського господарства", витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, охоронне зобов`язання, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, схема розміщення земельної ділянки лісового заказника місцевого значення "Давидковецький", каталог координат земельної ділянки із кадастровим номером :02:022:0118, площею 194,4973 га, наказ "Про припинення Державного підприємства "Хмельницьке лісомисливське господарство" та затвердження складу Комісії з припинення", постанова Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області про задоволення клопотання Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області від 09.12.2024, наказ № 3 від 01.01.2025 "Про організацію території земель державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", статут державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (нова редакція), який затверджений наказом Державного агентства лісових ресурсів України № 53 від 04.08.2024, статут державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (нова редакція), який затверджений наказом Державного агентства лісових ресурсів України № 34 від 06.02.2025, фотознімки.

Предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача шкоди, заподіяної лісу внаслідок порушення норм лісового та природоохоронного законодавства.

Щодо підстав представництва інтересів держави прокурором в даній справі в особі позивачів.

Положеннями пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України унормовано, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Підстави представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано положеннями ГПК України та статтею 23 Законом України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру".

Відповідно до частини 3 статті 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. До таких осіб процесуальний закон відносить прокурора та визначає підстави участі цієї особи у господарській справі.

Згідно з частиною 3 статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами.

Частиною 4 статті 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, аналіз частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтування підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Прокурор у даній справі звернувся із позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області та Хмельницької міської ради з посиланням на їх бездіяльність щодо захисту інтересів держави.

Підставою для звернення із даним позовом до суду прокурором вказано на порушення норм законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що порушує інтереси держави та є підставою для звернення до суду з позовом на захист інтересів держави. Також прокурор обґрунтовує наявність інтересів держави завданням збитків державі через незабезпечення заходів з охорони лісу, що призводить до недоотримання коштів місцевим бюджетом, порушує інтереси територіальної громади та не може залишатися без реагування.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва прокуратурою інтересів держави в особі Хмельницької міської ради в суді суд зазначає, що відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності українського народу від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами (ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). Природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування (ст. 142 Конституції України).

Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Право органів місцевого самоврядування щодо подання позовів про стягнення завданої довкіллю шкоди ґрунтується на приписах ст. 13, 142, 145 Конституції України; ст. 15, 19, 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища"; ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Статтею 15 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що місцеві ради в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку (ст. 145 Конституції України).

Відповідно до ст. 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ч. 3 п. 7 ст. 29 та ч. 1 п. 4 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України, збитки, завдані внаслідок незаконної порубки лісових ресурсів, підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища відповідних сільських рад, на території яких вчинено правопорушення, для подальшого перерозподілу у автоматичному режимі між бюджетами відповідних рівнів.

Суд враховує, що територія у кварталі 29 виділ 16 урочище "Давидківці" Хмельницького лісництва філії "Хмельницьке лісомисливське господарство" ДСГП "Ліси України", в межах яких виявлено факти незаконної порубки деревини, перебуває у адміністративно-територіальних межах Хмельницької міської громади м. Хмельницький.

З огляду на викладене, саме Хмельницька міська рада є органом, до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища якого мають стягуватися збитки, завдані внаслідок незаконної порубки лісових ресурсів, а факт невідшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу даним лісопорушенням, призводить до недоотримання коштів місцевим бюджетом, відтак, порушує інтереси територіальної громади та не може залишатися без реагування органами прокуратури.

Як встановлено апеляційним судом, прокуратурою листом від 14.03.2025 № 55-751-25 повідомлено Хмельницьку міську раду про виявлені факти несплати ДСГП "Ліси України" шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, а також наявності підстав для вжиття міською радою заходів до поновлення інтересів територіальної громади.

В той же час, Хмельницькою міською радою повідомлено прокуратуру (лист від 18.03.2025 №1443-02-23-25) про відсутність у міської ради підстав для звернення до суду.

А відтак, прокурор у поданій позовній заяві правомірно зазначив, що уповноваженим органом не здійснювався захист інтересів держави у спірних правовідносинах, а відтак, ним належним чином доведені підстави для звернення з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва прокуратурою інтересів держави в особі Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області в суді, суд зазначає, що згідно із частиною третьою статті 16 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи.

Компетенцію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, визначено у статті 202 вказаного Закону, до якої зокрема належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами-нерезидентами вимог природоохоронного законодавства.

Частиною другою статті 1 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" передбачено, що Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду Міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 №275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і витрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами (підпункт 8 пункту 4 Положення).

Інспекція, також, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням (пп. 4 ч. 2, ч. 3 розділу II Положення).

З огляду на викладене, у даному випадку, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах є Державна екологічна інспекція у Хмельницькій області, яка відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію у Хмельницькій області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України № 46 від 01.03.2023, є територіальним органом Державної екологічної інспекції України і їй підпорядковується, здійснюючи повноваження на території Хмельницької області.

На підставі п. п. 9, 10 Положення № 46 Держекоінспекція в області для виконання покладених на неї завдань має право вживати в установленому порядку заходи досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах. Таким чином, саме Державна екологічна інспекція у Хмельницькій області є органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Разом з цим, 14.03.2025 Окружною прокуратурою міста Хмельницького на адресу Держекоінспекції у Хмельницькій області надіслано лист № 55-751-25 з вимогою повідомити про вжитті інспекцією заходи щодо стягнення 185 380,64 грн шкоди з ДСГП "Ліси України", та чи будуть вживатися заходи щодо стягнення нарахованих збитків в судовому порядку. Згідно інформації Держекоінспекції у Хмельницькій області, завдана шкода державі в добровільному порядку не сплачена, заходи щодо стягнення в судовому порядку не вживалися (лист-відповідь від 18.03.2025 № 735/07).

Зазначене свідчить про допущену бездіяльність контролюючого органу щодо стягнення значної суми збитків, завданих навколишньому природному середовищу та дає підстави прокуратурі вживати заходи для захисту інтересів держави і їх стягнення в судовому порядку.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що прокурор мав право звертатися із даним позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області та Хмельницької міської ради як органів, уповноважених здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах.

Колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні із даним позовом прокурором дотримано вимоги ст. 53 ГПК України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", та правильно визначено уповноважені органи, а також належним чином обґрунтовано необхідність захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.

Зазначеним спростовуються доводи відповідача про те, що прокурором не доведено бездіяльності уповноважених органів на здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах та/або неналежне виконання ними захисту інтересів держави, а також належним чином не обґрунтовано підстави звернення до суду.

Щодо суті позовних вимог.

Частиною 1 статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначено у статті 1166 ЦК України, з аналізу якої слідує, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 2 статті 1166 ЦК України).

Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК України необхідно довести такі елементи: 1. Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. 2. Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). 3. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. 4. Вина особи, що завдала шкоду.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Частиною 2 статті 19 ЛК України визначено, що обов`язок забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, вжиття інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку, а також дотримання правил і норм використання лісових ресурсів покладено на постійних лісокористувачів.

Положеннями статті 63 ЛК України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 64 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від незаконних рубок та інших пошкоджень.

Відповідно до статті 86 ЛК України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 105 ЛК України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Згідно зі статтею 107 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Отже, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів.

Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому неважливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.

Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. Цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами (аналогічну правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 909/976/17, постановах Верховного Суду у справа № 927/1096/16, № 909/1111/16, №920/1293/16, № 917/1261/17).

Матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачем факт вчинення незаконної порубки дерев на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні відповідача; факт відкриття кримінального провадження № 0001584 від 09.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, за фактом незаконного пошкодження 10 дерев у кварталі 29 виділ 16 урочище "Давидківці" Хмельницького лісництва філії "Хмельницьке лісомисливське господарство" ДСГП "Ліси України". Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001584 від 09.05.2024, осіб, які здійснили пошкодження 10 дерев не встановлено.

Колегія суддів зазначає, що згідно постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання реформування управління лісової галузі" від 07.09.2022 № 1003, утворено Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" () та приєднано до нього спеціалізовані державні лісогосподарські підприємства, які належать до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у складі ДСГП "Ліси України" діє філія "Хмельницьке лісомисливське господарство" ДСГП "Ліси України".

Суд апеляційної інстанції, із урахуванням положень статей 80, 95 ЦК України зазначає, що діяльність філії як відокремленого структурного підрозділу підприємства не є самостійною та ініціативною, оскільки здійснюється від імені юридичної особи та на визначених нею умовах. При цьому всі ризики як майнового, так і немайнового характеру покладено на юридичну особу, що створила філію.

Апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до інформації Філії "Подільський лісовий офіс" ДСГП "Ліси України" № 2994/3.8-4-1-2025 від 24.03.2025, Державним спеціалізованим господарським підприємством "Ліси України" виданий наказ від 18.10.2024 №1861 "Про припинення філії "Хмельницьке лісомисливське господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України". У філії "Хмельницьке лісомисливське господарство" відсутній статут.

В той же час, квартал 29 виділ 16 урочища "Давидківці" Хмельницького лісництва є підрозділом Хмельницького надлісництва Філії "Подільський лісовий офіс" ДСГП "Ліси України", відповідно до наказу № 3 від 01.01.2025 "Про організацію території земель державного спецілізованого господарського підприємства "Ліси України".

Колегія суддів вказує, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001584 від 09.05.2024, не встановлено осіб, які здійснили пошкодження 10 (десяти) дерев на території кварталу 29 виділу 16 урочища "Давидківці" Хмельницького лісництва філії "Хмельницьке лісомисливське господарство" ДСГП "Ліси України".

З огляду на те, що відповідач як лісокористувач не забезпечив охорони і збереження лісового фонду, допустив самовільну вирубку лісу, внаслідок чого лісовому фонду України заподіяно матеріальної шкоди, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ДСГП "Ліси України" 185 380, 64 грн завданої шкоди.

При цьому суд зазначає, що у п. 88 постанови від 13.05.2020 по справі № 9901/93/19 Великою Палатою Верховного Суду вказано, що згідно вимог частини другої ст. 19, ст. 63 і 86 Лісового кодексу України, з урахуванням правової позиції, викладеної в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2018 та 19.09.2018 у справах №909/976/17, № 925/382/17, лісокористувач є не потерпілою, а навпаки, відповідальною особою за шкоду, завдану внаслідок незаконної порубки лісу, перед державою як власником лісових ресурсів. Адже в цьому випадку вина лісокористувача полягає у протиправній бездіяльності щодо невжиття належних заходів захисту й охорони лісових насаджень. Отже, право на відшкодування шкоди, завданої самовільним вирубуванням лісу, має держава, цивільно-правову відповідальність перед якою несуть безпосередні винуватці порубки нарівні з лісокористувачами.

Щодо розміру шкоди, завданої державі внаслідок незаконної вирубки дерев та порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, суд зазначає наступне.

Відповідно до акту огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства віл 02.05.2024, складеного начальником відділу з охорони та захисту лісу філії "Хмельницьке лісомисливське господарство" ДСГП "Ліси України", за участі інших працівників філії, у кварталі 29 виділ 16 урочище "Давидківці" Хмельницького лісництва, виявлено пошкодження дерев до ступеня припинення росту, шляхом обрізування стовбура дерев на різній висоті, в кількості 10 дерев, внаслідок чого була завдана шкода, яка розрахована згідно постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.2022 № 575 "Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд" та складає 1 265 268,35 грн.

Згідно із розрахунком розміру шкоди, заподіяної лісу внаслідок незаконного пошкодження 10 (десяти) дерев у кварталі 29 виділу 16 урочища "Давидківці" Хмельницького лісництва філії "Хмельницьке лісомисливське господарство" ДСГП "Ліси України", обчисленим 24.05.2024 Державною екологічною інспекцією у Хмельницькій області у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.2022 № 575, заподіяно шкоду у розмірі 177 597, 98 грн.

У зв`язку з тим, що сума шкоди обчислена 02.05.2024 "Хмельницьке лісомисливське господарство" ДСГП "Ліси України" та 24.05.2024 Державною екологічною інспекцією у Хмельницькій області відрізняються, постановою слідчого СВ Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області від 03.06.2024 призначено судову інженерно-екологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експерта поставлено питання: Яка сума шкоди заподіяна державі в результаті незаконного пошкодження 10 (десяти) дерев у кварталі 29 виділу 16 урочища "Давидківці" Хмельницького лісництва філії "Хмельницьке лісомисливське господарство" ДСГП "Ліси України" ?

За результатами інженерно-екологічної експертизи проведеної експертом Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз у кримінальному провадженні № 0001584 від 09.05.2024, останнім складено висновок експерта від 30.08.2024 № 548/24-22, відповідно до якого розмір шкоди, завданої внаслідок незаконного пошкодження 10 (десяти) дерев на території кварталу 29 виділу 16 урочища "Давидківці" Хмельницького лісництва філії "Хмельницьке лісомисливське господарство" ДСГП "Ліси України" становить 185 380, 64 грн.

Відповідно до приписів ст. 98 ГПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

Особливість висновку експерта полягає в тому, що предметом його дослідження є обставини, встановлення яких потребує наявності спеціальних знань (частина друга статті 98 ГПК України). Отже, висновок експерта дозволяє встановити певні специфічні обставини, які не можуть бути встановлені іншими доказами (засобами доказування).

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст. 104 ГПК України).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновком експертизи від 30.08.2024 № 548/24-22, проведеної у кримінальному провадженні № 0001584 від 09.05.2024, підтверджується те, що внаслідок вчинення невстановленими особами пошкодження 10 (десяти) дерев на території кварталу 29 виділу 16 урочища "Давидківці" Хмельницького лісництва філії "Хмельницьке лісомисливське господарство" ДСГП "Ліси України" навколишньому природному середовищу заподіяно шкоду в розмірі 185 380, 64 грн.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що господарський суд не уповноважений встановлювати обставини (факти), що підлягають встановленню виключно у порядку кримінального судочинства (наявність у діянні складу кримінального правопорушення, винуватість особи у його вчиненні тощо), проте зобов`язаний дослідити подані йому докази та встановити на їх підставі наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників господарської справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення господарської справи.

При цьому, якщо подані докази відповідають вимогам, що висуваються до їх процесуальної форми згідно з ГПК України, містять інформацію про предмет доказування в господарському провадженні, у суду виникає обов`язок надати їм оцінку з наведенням мотивів відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК України). Законодавство не встановлює заборону дослідження матеріалів кримінального провадження в порядку господарського судочинства, якщо на момент розгляду справи вирок у кримінальній справі не ухвалений. Матеріали кримінального провадження підлягають оцінці сукупно з іншими доказами на загальних підставах відповідно до вимог статей 76-79, 86 ГПК України.

Надаючи правову оцінку висновку експертизи від 30.08.2024 № 548/24-22, проведеної у кримінальному провадженні № 0001584 від 09.05.2024, із урахуванням положень ст. 86 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про його належність та допустимість з огляду на те, що на підставі такого доказу можна встановити обставини, які входять до предмета доказування, і, крім того, з`ясувала, що цей висновок відповідає вимогам статті 98 ГПК України.

Щодо доводів відповідача про те, що прокурором не додано постанову про надання дозволу на розголошення матеріалів досудового розслідування із кримінального провадження №0001584, то суд зазначає наступне.

За змістом частин першої, другої статті 222 КПК України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.

Отже, стаття 222 КПК України встановлює недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування без отримання дозволу (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.11.2021 у справі № 910/8482/18 (910/4866/21), від 20.10.2021 у справі №910/10222/19, від 30.09.2021 у справі № 927/741/19).

Колегія суддів зазначає, що прокурором до суду першої інстанції не було подано постанови про надання дозволу на розголошення матеріалів досудового розслідування із кримінального провадження № 0001584.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги те, що докази, які додані прокурором до позовної заяви (матеріали досудового розслідування із кримінального провадження №0001584), засвідченні у встановленому порядку Короткою Н.Б. як процесуальним прокурором у даному кримінальному провадженні (дані обставини відповідач не спростував). Засвідчення процесуальним прокурором таких матеріалів та надання їх для подання до суду у даній справі підтверджує те, що прокурором був наданий відповідний дозвіл на розголошення відповідних відомостей матеріалів досудового розслідування із кримінального провадження.

При цьому ненадання прокурором до суду першої інстанції постанови про надання дозволу на розголошення матеріалів досудового розслідування із кримінального провадження №0001584, не спростовує того, що такий дозвіл був фактично наданий процесуальним прокурором. Суд враховує те, що для використання матеріалів кримінального провадження вирішальне значення має саме наявність дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими твердження відповідача про те, що матеріали кримінального провадження були долучені до справи №924/382/25 з порушенням вимог КПК України. А відтак, відсутні підстави для висновку про те, що докази, використані у господарському провадженні, були отримані у незаконний спосіб, та є неналежними.

Доводи скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення суду, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції.

Суд вказує, що ЄСПЛ у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.07.2025 у справі №924/382/25 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.07.2025 у справі №924/382/25 - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок та строк оскарження до Верховного Суду встановлений статтями 286-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Мельник О.В.