ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"28" жовтня 2025 р. Справа№ 925/617/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича на рішення Господарського суду Черкаської області від 31.01.2022 (повне рішення складено 20.04.2022)

у справі №925/617/21 (суддя - Довгань К.І.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича

до: 1. Соснівського відділу державної виконавчої служби центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);

2. Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві

про визнання протиправними дій, стягнення грошових коштів та зобов`язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року Фізична особа-підприємець Бочал В`ячеслав Михайлович звернувся з позовом до Соснівського відділу державної виконавчої служби центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про:

- визнання протиправними дій відповідача під час виконання постанови ВП58371489 від 13.02.2019 по виселенню позивача з приміщення магазину площею 237,5 кв. м;

- стягнення грошових коштів у якості відшкодування матеріальних збитків (шкоди), заподіяних противоправними діями, в сумі 507614,34 грн;

- стягнення грошових коштів у якості відшкодування заподіяної шкоди (недоотриманого доходу) у зв`язку з невиконанням договірних відносин в сумі 230769,00 грн;

- стягнення грошових коштів за надання правничої допомоги адвокатом Чепурним В.П. в сумі 34833,00 грн;

- стягнення грошових коштів у якості відшкодування моральної шкоди в сумі 750000,00 грн з урахуванням 183000,00 грн витрат на лікування, реабілітацію та 350000,00 грн недоотриманого доходу;

- зобов`язання повернути та забезпечити доступ до приміщення теплогенераторної площею 16,5 кв. м, що розміщено в ряду М-І за адресою: м. Черкаси, вул. Ярославська 7;

- зобов`язання повернути всі особисті речі, відображені в постанові про опис та арешт майна від 01.03.2019, які передані на зберігання.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 20.05.2021 відкрито провадження у справі №925/617/21, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 31.01.2022 (повне рішення складено 20.04.2022) у справі №925/617/21 позов Фізичної особи-підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича задоволено частково:

- визнано противоправними дії Соснівського відділу державної виконавчої служби Центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) під час виконання постанови ВП58371489 від 13.02.2019 по виселенню позивача з приміщення магазину площею 237,5 кв.м;

- зобов`язано Соснівський відділ державної виконавчої служби Центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повернути позивачу всі особисті речі, відображені в постанові про опис та арешт майна від 01.03.2019, які передані на зберігання;

- стягнуто з Соснівського відділу державної виконавчої служби центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 50000,00 грн моральної шкоди та 20899,80 грн витрат на професійну правничу допомогу;

- в іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Фізична особа-підприємець Бочал В`ячеслав Михайлович 20.10.2025 подав апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 21.04.2022 у справі №925/617/21 і ухвалити нове рішення, яким:

- визнати дії Соснівського відділу державної виконавчої служби Центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), під час виконання постанови ВП58371489 від 13.02.2019 по виселенню Фізичної особи-підприємця Бочала В.М. з приміщення магазину площею 237,5кв.м. противоправними;

- стягнути з Соснівського відділу державної виконавчої служби Центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь Фізичної особи-підприємця Бочала В.М. кошти на відшкодування матеріальних збитків (шкоди), заподіяної противоправними діями Соснівського відділу виконавчої служби в сумі 507614,34 грн;

- стягнути з Соснівського відділу державної виконавчої служби Центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь Фізичної особи-підприємця Бочала В.М. кошти на відшкодування заподіяної шкоди (недоотриманого доходу) в зв`язку з не виконанням договірних відносин в сумі 230769 грн;

- стягнути з Соснівського відділу державної виконавчої служби Центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь Фізичної особи-підприємця Бочала В.М. за надання йому правничої допомоги адвокатом Чепурним В.П. в сумі 34833 грн;

- стягнути з Соснівського відділу державної виконавчої служби Центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь Фізичної особи-підприємця Бочала В.М. кошти на відшкодування моральної шкоди в сумі 750000 грн з урахуванням 183000 грн витрат на лікування, реабілітацію та 350000 грн недоотриманого доходу;

- зобов`язати Соснівський відділ державної виконавчої служби Центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повернути Фізичній особі-підприємцю Бочалу В.М. всі особисті речі відображені в постанові про опис та арешт майна від 01.03.2019, які передані на зберігання.

Також до апеляційної скарги долучено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Аргументи скаржника щодо поновлення строку на апеляційне оскарження полягають у тому, що в судовому засіданні 31.01.2022 (при прийнятті рішення суду першої інстанції) було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, тоді як повний текст рішення виготовлено 20.04.2022. При цьому позивач не міг отримати повний текст рішення, оскільки з 25.02.2022 перебував у лавах Збройних Сил України, а з перших чисел квітня перебував безпосередньо в зоні бойових дій. Лише 17.09.2025 Бочал В.М. звільнився з лав ЗСУ, проте з 19.09.2025 по 01.10.2025 знаходився на лікуванні та реабілітації, в підтвердження чого надав виписку з історії хвороби №2945 від 01.10.2025. Скаржник повідомляє, що 01.10.2025 звернувся до Господарського суду Черкаської області із заявою про отримання повного тексту судового рішення у даній справі, проте суд повідомив про неможливість надання копії рішення, оскільки матеріали справи знаходяться в суді апеляційної інстанції. З повним текстом судового рішення позивач ознайомився з Єдиного державного реєстру судових рішень. Наведене, на переконання скаржника, є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бочала В.М. у справі №925/617/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Буравльов С.І., Андрієнко В.В.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, з огляду на наступне.

З аналізу змісту ст. ст. 55, 129 Конституції України вбачається, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Серед основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню. Такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Пунктом 6 частини 2 статті 42 ГПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 256 ГПК).

Так, з положень ч. 1 ст. 119 ГПК вбачається, що суд може поновити пропущений процесуальний строк, якщо учасник справи зробив про це відповідну заяву, а суд визнає причини пропуску строку поважними, крім випадків, коли ГПК встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Суд зазначає, що ч. 2 ст. 261 ГПК України передбачені два виключні випадки, за відсутності яких, суд апеляційної інстанції незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги на судове рішення після спливу одного року з дня складення повного тексту цього рішення, суд апеляційної інстанції має перевірити та надати оцінку наявності підстав для застосування до такої апеляційної скарги наслідків, передбачених ч. 2 ст. 261 ГПК України, а саме щодо зазначення та обґрунтування скаржником випадків, передбачених п. п. 1, 2 зазначеної норми, наявність яких надає право на поновлення строку апеляційного оскарження.

Встановивши відсутність винятків, визначених у п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 261 ГПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційну скаргу подано після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, незалежно від поважності причин пропуску строку скаржником на апеляційне оскарження (правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 12.11.2018 у справі №54/239).

Отже, при вирішенні питання про можливість поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення, пропущеного зі спливом значного періоду часу (більше одного року з дня складання повного тексу судового рішення), апеляційному суду необхідно враховувати, що національним законодавством встановлено присічний строк на апеляційне оскарження судових рішень відповідно до ч. 2 ст. 261 ГПК України.

Таким чином, встановлене процесуальним законодавством обмеження права на апеляційне оскарження судового рішення відповідає вимогам с. 129 Конституції України.

Відповідно до матеріалів справи, Фізична особа-підприємець Бочал В.М. є позивачем у даній справі.

Рішення суду першої інстанції, яке оскаржує позивач, прийнято 31.01.2022, а його повний текст складено 20.04.2022. Отже, останнім днем строку подання апеляційної скарги є 10.05.2022. Однак, апеляційна скарга на вказане рішення подана Фізичною особою-підприємцем Бочалом В.М. 20.10.2025, тобто з пропуском процесуального строку для її подання, встановленого ч. 1 ст. 256 ГПК України, на 3 роки та 6 місяців.

При цьому, Фізичною особою-підприємцем Бочалом В.М. було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому він зазначив про наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Зокрема, позивач повідомив, що не міг отримати повний текст оскаржуваного рішення (який виготовлено 20.04.2022), оскільки з 25.02.2022 перебував у лавах Збройних Сил України, а з перших чисел квітня перебував безпосередньо в зоні бойових дій. Лише 17.09.2025 він звільнився з лав ЗСУ, проте з 19.09.2025 по 01.10.2025 знаходився на лікуванні та реабілітації. Після ознайомлення з повним текстом судового рішення від 31.01.2022 в Єдиному реєстрі судових рішень, невідкладно подав апеляційну скаргу.

Колегія суддів зауважує, що у разі якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного рішення пропущений процесуальний строк може бути поновлено лише у разі, якщо його пропущено внаслідок виникнення обставин непереборної сили, або якщо апеляційну скаргу подано особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі у справі, щодо якої суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки (відповідні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 01.11.2021 у справі №10/5026/290/2011).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі №1227/8971/2012 зазначила, що з аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, у випадках, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа «Мушта проти України»); 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справи «Рябих проти Росії», «Устименко проти України»); 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи «Безруков проти Росії», «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania)).

Суд апеляційної інстанції також враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 12.07.2022 у справі №9/430-05-11867 щодо застосування приписів ст. ст. 256, 261 ГПК України. У постанові зауважено на тому, що суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

В постанові Верховного Суду від 09.10.2024 у справі №947/28840/21 зазначено, що «непереборною силою є надзвичайна або невідворотна за таких умов подія. Непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності особи обставина, яку вона хоча і могла передбачити, але не могла попередити. До таких обставин, як правило, відносяться стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі тощо) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не є звичайною обставиною, яка хоча і може спричинити певні труднощі для особи, але не виходить за певні розумні рамки, тобто це має бути екстраординарна подія, яка не є звичайною.

Як слідує з клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження, основною причиною для поновлення пропущеного строку є мобілізація Бочала В.М. з 25.02.2022 по 17.09.2025 до лав ЗСУ.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.09.2025 у справі №990/98/25 аналізуючи правовий висновок Касаційного адміністративного суду, зроблений у постанові від 29.11.2024 у справі №120/359/24, стосовно того, що «проходження особою військової служби, призваною по мобілізації у Збройні Сили України, може бути підставою для поновлення строку звернення до суду з кількох причин, пов`язаних із особливим статусом військовослужбовців та характером їхньої служби:

1) обмеження доступу до правової допомоги: під час служби військовослужбовці можуть перебувати у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, що обмежує можливість своєчасного звернення до суду;

2) виконання обов`язків служби: військовослужбовці, особливо в умовах воєнного стану, часто перебувають у стані, коли фізично або психологічно неможливо займатися приватними справами, зокрема ініціювати судові спори;

3) фактор часу: участь військовослужбовця у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях може унеможливити дотримання визначеного процесуальним законом строку для звернення до суду;

4) повага до особливого статусу військовослужбовців: враховуючи виконання військовослужбовцями важливої функції із захисту держави, законодавство та судова практика мають враховувати обставини, пов`язані з проходженням військової служби, як вагому підставу для поновлення строку;

5) обов`язок держави забезпечувати реалізацію принципу рівного доступу до правосуддя: проходження військової служби може суттєво ускладнити реалізацію особами цього права, а отже, з метою належного забезпечення зазначеного принципу, може визнаватися об`єктивною причиною пропуску процесуального строку» зробила висновок, що лише факт проходження військової служби особою, призваною по мобілізації у Збройні Сили України, не є самостійною та достатньою підставою для поновлення строку звернення до суду. Врахуванню підлягає, зокрема, обмеження доступу до правової допомоги.

Отже, посилання скаржника, як на причину неможливості своєчасного подання апеляційної скарги, на те, що він був мобілізований, не може вважатися непереборною обставиною, оскільки не містить відомостей про те, що Бочал В.М. увесь час перебування на службі (з 25.02.2025 по 17.09.2025) виконував бойові завдання у зоні бойових дій та про те, що особисто не перебував у зоні постійної дислокації, а знаходився у зоні бойових дій.

Сам факт мобілізації, без обґрунтування неможливості звернення до суду з апеляційною скаргою у встановлені строки, у зв`язку із перебуванням на службі, не може безумовно вважатись поважною причиною для поновлення цих строків.

При цьому, колегія суддів зауважує, що в провадженні Північного апеляційного господарського суду знаходиться апеляційна скарга Соснівського відділу державної виконавчої служби центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Господарського суду Черкаської області від 31.01.2022 (08.06.2022 відкрито апеляційне провадження).

06.05.2025 Фізична особа-підприємець Бочал В.М. подав до суду заяву про зупинення апеляційного провадження (подана засобами поштового зв`язку 04.05.2025), згідно якої останній просив суд зупинити апеляційне провадження (у разі подання апеляційної скарги), у зв`язку з його перебуванням у складі Збройних Сил України (до заяви не було додано доказів в підтвердження наведеної обставини).

В подальшому, 21.06.2025 Фізична особа-підприємець Бочал В.М. повторно подав заяву про зупинення апеляційного провадження (подана засобами поштового зв`язку 13.06.2025).

У вказаній заяві позивач повідомив, що:

- згідно телефонного дзвінка працівника Північного апеляційного господарського суду він дізнався про призначення до розгляду апеляційної скарги відповідача-1;

- до даного часу не отримав копії повного тексту рішення суду від 31.01.2022, а тому не може визначитися про можливість подання ним апеляційної скарги на постановлене судом першої інстанції рішення;

- не отримував тексту апеляційної скарги, оскільки знаходиться в зоні бойових дій.

За наведеного Фізична особа-підприємець Бочал В.М. просив суд зупинити апеляційне провадження по справі №925/617/25 до припинення його перебування в складі Збройних Сил України, а також повідомив, що питання подання апеляційної скарги на рішення суду у даній справі буде вирішуватися після звільнення з лав Збройних Сил України та отримання повного тексту судового рішення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2025 зупинено апеляційне провадження у справі №925/617/25 до припинення перебування Фізичної особи-підприємця Бочала В.М. в складі Збройних Сил України.

Суд відмічає, що Фізична особа-підприємець Бочал В.М. не отримував оскаржуване рішення суду та ухвал суду апеляційної інстанції (про відкриття апеляційного провадження та зупинення розгляду справи) направлених на дійсну адресу позивача ( АДРЕСА_1 ). Листи повертались на адресу суду із зазначенням причин повернення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку - суду (аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17).

У той же час згідно ст. 2 Закону "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення ЄДРСР. Судові рішення, внесені до ЄДРСР, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до ЄДРСР, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин (ст. ст. 3, 4 Закону "Про доступ до судових рішень").

Загальний доступ до ЄДРСР у зв`язку із введенням на території України воєнного стану був обмежений, проте 20.06.2022 Державна судова адміністрація України відновила загальний доступ до ЄДРСР.

Як вже було зазначено, рішення суду першої інстанції у цій справі прийнято 31.01.2022, повний текст складено 20.04.2022, в ЄДРСР рішення оприлюднено 21.04.2022.

З огляду на викладене, з 21.04.2022 позивач мав можливість ознайомитися з повним текстом оскаржуваного судового рішення без одержання копії рішення від суду першої інстанції в максимально стислі строки.

Інформація про стан судових справ є відкритою і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення за допомогою як контакт-центру суду так і за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень.

Апеляційним судом враховано, що право особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

При цьому, в силу принципу диспозитивності на особу, що не вчинила вчасно відповідні процесуальні дії покладається ризик несприятливих наслідків такої бездіяльності. Створення при цьому судом штучних умов, які б надавали одній зі сторін спору більш сприятливі умови для реалізації її процесуальних прав, виходить за межі повноважень суду, передбачених законодавством, та є порушенням статей 6, 19 Конституції України та принципу змагальності сторін (ст. 13 ГПК України).

Разом з тим слід звернути увагу, що у червні 2022 року Бочал В.М. був на зв`язку (за його повідомленням, про наявність апеляційної скарги відповідача-1 від дізнався з телефонного дзвінка працівника суду), а також позивачем направлено до суду заяву про зупинення апеляційного провадження, що може вказувати на перебування останнього в зоні постійної дислокації військової частини, а не на виконанні бойових завдань у зоні бойових дій, та відповідно, на можливість звернення з апеляційною скаргою до суду.

Окрім зазначеного колегія суддів також зауважує, що в суді першої інстанції інтереси Фізичної особи-підприємця Бочала В.М. представляв особисто Бочал В.М. та його адвокат Чепурний В.П.

У заяві про зупинення апеляційного провадження у даній справі від 06.05.2022 Бочал В.М. повідомив, що 03.03.2022 він разом з його адвокатом Чепурним В.П. приїхав до суду першої інстанції для отримання повного тексту судового рішення, однак суддя повідомив, що повний текст судового рішення буде йому направлено після його виготовлення.

Разом із цим, у межах спірних правовідносин позивачем не доведено, що з 03.03.2022 адвокат Чепурний В.П. припинив надання йому правничої допомоги, а також, що він був позбавлений можливості звернутись за правовою допомогою до іншої особи, а тому не можна стверджувати про обмеження позивача доступу до правової допомоги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що принаймні з 13.06.2022 (подання до суду повторної заяви про зупинення провадження у справі) Фізична особа-підприємець Бочал В.М. був обізнаний про наявність повного тексту рішення Господарського суду Черкаської області від 31.01.2025 у даній справі та міг подати апеляційну скаргу на вказане рішення, зважаючи на можливість подання двох заяв про зупинення апеляційного провадження.

За таких обставин, у зв`язку зі спливом трьох років та шести місяців з дня прийняття оскаржуваного рішення суду першої інстанції, відсутністю доказів щодо наявності обставин передбачених п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 261 ГПК, колегія суддів дійшла висновку про те, що слід відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича на рішення Господарського суду Черкаської області від 31.01.2022 у справі №925/617/21.

Керуючись ст. ст. 234, 261 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича на рішення Господарського суду Черкаської області від 31.01.2022 у справі №925/617/21.

2. Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня її складення.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко