ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

22.10.2025 Справа №905/1055/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Шилової О.М.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні

скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», м.Павлоград Дніпропетровської області

на дії державного виконавця

у справі №905/1055/20

за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», м.Павлоград Дніпропетровської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Богучарская», м.Одеса

про зобов`язання: - поставити 1379,399т вугільного концентрату на умовах DDP залізнична станція «Бурштин» Львівської залізниці;

- повернути за власний рахунок 36379,80т рядового вугілля

за участю представників сторін:

від стягувача (скаржника): не з`явився (не викликався);

від боржника: не з`явився (не викликався);

від державного виконавця: не з`явився (не викликався).

12.06.2024 Господарський суд Донецької області ухвалив рішення у справі №905/1055/20, задовольнивши частково позов Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», а 27.01.2025 видав три накази про примусове виконання вказаного рішення.

09.10.2025 Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі скаржник або стягувач) через систему «Електронний суд» подало скаргу б/н від 09.10.2025 (вх.№6347/25, з додатками; т.7, а.с.92-113) на дії головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Білаша Є.Г. (далі виконавець), у якій просило: поновити строк на подання скарги; визнати протиправними дії виконавця з повернення виконавчого документа cтягувачу; скасувати повідомлення від 15.09.2025 про повернення виконавчого документа; зобов`язати виконавця відкрити виконавче провадження (далі Скарга).

10.10.2025 стягувач надіслав через систему «Електронний суд» «доповнення до скарги» б/н від 10.10.2025 (вх.№01-41/9522/25, з додатками; т.7, а.с.117-130), до якого надав додаткові докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про поновлення строку на подання скарги, а також копію повідомлення від 15.09.2025 виконавця про повернення другого виконавчого документа у справі №905/1055/20.

Ухвалою від 10.10.2025 суд поновив скаржнику пропущений процесуальний строк на подання Скарги; призначив розгляд Скарги на 22.10.2025 о 15:30год; явку учасників справи в судове засідання не визнав обов`язковою (т.7, а.с.131-132).

14.10.2025 через систему «Електронний суд» виконавець подав відзив б/н від 14.10.2025 (вх.№01-41/9656/25 від 15.10.2025, з додатками; т.7, а.с.136-155), в якому зі Скаргою не погодився і просив відмовити в її задоволенні.

18.10.2025 скаржник надіслав через систему «Електронний суд» пояснення б/н від 18.10.2025 (вх.№01-41/9763/25 від 20.10.2025, з додатками; т.7, а.с.157-167), в яких зазначив, що вважає обидва повідомлення від 15.09.2025 протиправними та просив: визнати протиправними дії виконавця з повернення виконавчих документів стягувачу; скасувати обидва повідомлення від 15.09.2025 про повернення виконавчих документів; зобов`язати виконавця відкрити виконавчі провадження.

Під час розгляду Скарги суд виходить з того, що оскаржуються обидва повідомлення від 15.09.2025 про повернення cтягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання.

Представники стягувача та боржника і виконавець в судове засідання 22.10.2025 не з`явились, клопотань про відкладення розгляду Скарги не подали; про дату, час і місце розгляду скарги повідомлені належним чином (шляхом направлення ухвали від 10.10.2025 до кабінетів в системі «Електронний суд» і на адреси електронної пошти всіх учасників судового розгляду; відповідні довідки про доставку зберігаються в матеріалах справи т.7, а.с.133-135).

За приписом ч.2 ст.342 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК) України неявка стягувача, боржника, державного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши матеріали Скарги та дослідивши наявні документи, суд

В С Т А Н О В И В :

Щодо фактів.

Рішенням від 12.06.2024 у справі №905/1055/20 Господарський суд Донецької області позов Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» задовольнив частково, вказавши в резолютивній частині рішення:

«Товариству з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Богучарская» (65014, м.Одеса, вул.Канатна, буд.6/3; ідентифікаційний код 38471688) поставити Приватному акціонерному товариству «ДТЕК Павлоградвугілля» (51400, Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Соборна, буд.76; ідентифікаційний код 00178353) отриманий в результаті збагачення вугілля концентрат (вугілля кам`яне марок Г, ДГ 0-100) у кількості 1379,399т (одна тисяча триста сімдесят дев`ять тон триста дев`яносто дев`ять кг) на умовах DDP місце призначення залізнична станція «Бурштин» регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (згідно з Міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів «ІНКОТЕРМС» в редакції 2000 року) за реквізитами:

- вантажоодержувач: відокремлений підрозділ «Бурштинська теплова електрична станція» Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» (ідентифікаційний код 00131541);

- код вантажоодержувача 4980;

- адреса вантажоодержувача: 77112, Івано-Франківська область, м.Бурштин (пн);

- залізнична станція призначення Бурштин Львівської залізниці, код станції 388103.

Товариству з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Богучарская» (65014, м.Одеса, вул.Канатна, буд.6/3; ідентифікаційний код 38471688) повернути Приватному акціонерному товариству «ДТЕК Павлоградвугілля» (51400, Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Соборна, буд.76; ідентифікаційний код 00178353) рядове вугілля (вугілля кам`яне марки ДГр 0-200) у кількості 36379,80т (тридцять шість тисяч триста сімдесят дев`ять тон вісімдесят кг), яке відвантажити за реквізитами:

- вантажоодержувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» (ідентифікаційний код 33959754);

- код вантажоодержувача 1571;

- адреса вантажоодержувача: 85621, Донецька область, Мар`їнський район, село Вовчанка(п), вул.Нагорна, буд.1А;

- залізнична станція призначення Курахівка Донецької залізниці, код станції 481209.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Богучарская» (65014, м.Одеса, вул.Канатна, буд.6/3; ідентифікаційний код 38471688) на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (51400, Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Соборна, буд.76; ідентифікаційний код 00178353) 4540,00грн судового збору.»

27.01.2025 суд видав три накази про примусове виконання рішення від 12.06.2024 у справі №905/1055/20.

14.05.2025 стягувач направив три накази у справі №905/1055/20 приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Щербакову Ю.С. для примусового виконання (т.7, а.с.35-38, 43, 44, 45, 60-61, 62).

Наказ про стягнення судового збору приватний виконавець прийняв до виконання (постанова №78136345 від 20.05.2025 т.7, а.с.63), незважаючи на те, що наказ не містить формулювання з використанням конструкції «зобов`язати».

Решту наказів приватний виконавець повернув стягувачу на підставі п.7 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» (повідомлення №8377 та №8387 від 21.05.2025; т.7, а.с.39-42).

25.06.2025 стягувач подав до суду заяву б/н від 25.06.2025 (вх.№4347/25; т.7, а.с.32-34) про виправлення описки в рішенні від 12.06.2024 у справі №905/1055/20 та просив резолютивну частину рішення викласти в такій редакції:

«Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Богучарская» (65014, м.Одеса, вул.Канатна, буд.6/3; ідентифікаційний код 38471688) поставити Приватному акціонерному товариству «ДТЕК Павлоградвугілля» (51400, Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Соборна, буд.76; ідентифікаційний код 00178353) отриманий в результаті збагачення вугілля концентрат (вугілля кам`яне марок Г, ДГ 0-100) у кількості 1379,399т (одна тисяча триста сімдесят дев`ять тон триста дев`яносто дев`ять кг) на умовах DDP місце призначення залізнична станція «Бурштин» регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» .

Товариству з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Богучарская» (65014, м.Одеса, вул.Канатна, буд.6/3; ідентифікаційний код 38471688) зобов`язати повернути Приватному акціонерному товариству «ДТЕК Павлоградвугілля» (51400, Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Соборна, буд.76; ідентифікаційний код 00178353) рядове вугілля (вугілля кам`яне марки ДГр 0-200) у кількості 36379,80т (тридцять шість тисяч триста сімдесят дев`ять тон вісімдесят кг) ».

Ухвалою від 18.08.2025 суд відмовив у задоволенні заяви про виправлення описки в рішенні від 12.06.2024 у справі №905/1055/20 і роз`яснив стягувачу зміст ст.339-1 ГПК України, якою передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду зі скаргою на рішення, дію або бездіяльність державного або приватного виконавця під час виконання судового рішення (т.7, а.с.67-68). Ухвала набрала законної сили 18.08.2025 і не була оскаржена.

05.09.2025 стягувач надіслав на адресу Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) дві заяви б/н, б/д про відкриття виконавчого провадження, додавши до них оригінали наказів у справі №905/1055/20, повернутих приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. на підставі п.7 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» (т.7, а.с.138-139, 141 (зворотній бік), 142-143, 145 (зворотній бік), 149).

08.09.2025 Приморський відділ державної виконавчої служби у м.Одесі отримав вказані заяви про відкриття виконавчого провадження (т.7, а.с.156).

15.09.2025 виконавець повернув стягувачу без прийняття до виконання обидва накази у справі №905/1055/20, встановивши, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання (повідомлення на підставі п.7 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» т.7, а.с.101-103, 120-122).

Позиція скаржника і виконавця.

Не погодившись із діями виконавця, стягувач звернувся до суду зі Скаргою.

В обґрунтування Скарги стягувач зазначив, що згідно з п.3 ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходом примусового виконання рішення зокрема, є вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні, а отже, виконавець не мав правових підстав для повернення виконавчих документів.

У відзиві на Скаргу виконавець стверджує, що: виконавчі документи, повернуті стягувачу без прийняття до виконання, не містили жодного заходу примусового виконання, передбаченого чинним законодавством, а саме: формулювання «поставити» та «повернути» не містяться в Законі України «Про виконавче провадження» та не передбачають примусового виконання вказаних судових рішень; стягувач не навів посилань на норми чинного законодавства, в яких містяться такі заходи примусового виконання, та які саме норми, де зазначені вказані заходи, виконавець порушив; зауважує, що стягувач не зазначив, у порядку якої статті має бути виконане рішення з таким формулюванням ст.60 чи ст.63 Закону України «Про виконавче провадження»; просить відмовити в задоволенні Скарги.

Щодо суті Скарги.

За приписом п.7 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Між тим за змістом ч.2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення.

В п.3 ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» чітко передбачено, що вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні, є заходом примусового виконання рішень.

Отже, рішення у справі №905/1055/20 передбачає такий захід примусового виконання як «вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні» та в повній мірі відповідає приписам Закону України «Про виконавче провадження», тож підлягає примусовому виконанню на загальних підставах.

Формулювання резолютивної частини рішення у справі №905/1055/20 жодним чином не ускладнює виконання рішення, оскільки є точним, чітким і не допускає подвійного тлумачення рішення суду; відсутність конструкції «зобов`язати» не позбавляє рішення смислового навантаження, а виданих на його виконання наказів ознак відповідності вимогам до виконавчого документа.

Отже, повернення стягувачу без прийняття до виконання наказів у справі №905/1055/20 є неправомірним і таким, що порушує права скаржника на мирне володіння своїм майном.

Крім того, виконавець не дотримав строк (три робочі дні з дня пред`явлення), встановлений абз.1 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» для повернення стягувачу виконавчих документів без прийняття до виконання.

Суд зауважує:

- накази судів про стягнення грошових коштів не містять формулювань з використанням конструкції «зобов`язати», але сприймаються виконавцями як такі, що містять заходи примусового виконання;

- оскільки документ із назвою «наказ» передбачає, що його автор «наказує», то формулювання «наказую зобов`язати поставити / повернути / стягнути» є синтаксично неправильним, натомість формулювання «наказую поставити / повернути / стягнути» не містить синтаксичних помилок;

- в нормативному акті неможливо передбачити всі життєві ситуації і, відповідно, прописати всі дієслова, які гіпотетично можуть бути заходом примусового виконання, тому Закон України «Про виконавче провадження» замість формулювань «поставити» та «повернути» містить загальний припис про те, що вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні, є заходом примусового виконання рішень;

- те, що під час виконання наказів у справі №905/1055/20 виконавець має керуватися саме приписами ст.60 «Передача стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі» Закону України «Про виконавче провадження», є очевидним, позаяк ст.63 «Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення» названого Закону передбачає випадки, коли виконання нерозривно пов`язане з особою боржника;

- стягувач халатно не додав до заяв про примусове виконання рішення у справі №905/1055/20 копії ухвали від 18.08.2025, що могло упередити повторне порушення його прав у виконавчому провадженні; таке несумлінне ставлення до реалізації своїх прав на примусове виконання рішення суду спричинило необхідність оскаржувати дії виконавця, створивши додаткове навантаження на суд;

- халатність стягувача не звільняє виконавця від відповідальності за вчинені порушення, оскільки виконавець зобов`язаний знати Закон, на підставі якого він здійснює свою професійну діяльність, та не ухилятися від виконання своїх посадових обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець вилучає такі предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі; у разі знищення предмета, що мав бути переданий стягувачу в натурі, виконавець складає акт про неможливість виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, а в разі встановлення факту відсутності предмета, що мав бути переданий стягувачу, повертає виконавчий документ стягувачу.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписом ч.2 ст.343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, Скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.14, 86, 234, 235, 240 (ч.ч.4, 5), 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про: визнання протиправними дій головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Білаша Євгенія Геннадійовича з повернення виконавчих документів стягувачу; скасування повідомлень від 15.09.2025 про повернення виконавчих документів; зобов`язання відкрити виконавчі провадження задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Білаша Євгенія Геннадійовича з повернення стягувачу без прийняття до виконання двох наказів Господарського суду Донецької області від 27.01.2025 у справі №905/1055/20 (щодо повернення рядового вугілля та щодо поставки концентрату, отриманого в результаті збагачення вугілля).

3. Скасувати повідомлення б/н від 15.09.2025 головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Білаша Євгенія Геннадійовича про повернення стягувачу без прийняття до виконання наказу Господарського суду Донецької області від 27.01.2025 у справі №905/1055/20 (щодо повернення рядового вугілля).

4. Скасувати повідомлення б/н від 15.09.2025 головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Білаша Євгенія Геннадійовича про повернення стягувачу без прийняття до виконання наказу Господарського суду Донецької області від 27.01.2025 у справі №905/1055/20 (щодо поставки концентрату, отриманого в результаті збагачення вугілля).

5. Відмовити у задоволенні вимоги скарги Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» зобов`язати головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Білаша Євгенія Геннадійовича відкрити виконавчі провадження в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

6. Зобов`язати Приморський відділ державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в особі головного державного виконавця Білаша Євгенія Геннадійовича або іншої посадової особи відділу усунути допущені порушення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 22.10.2025 суд підписав скорочену ухвалу (вступну та резолютивну частини). Повний текст ухвали складений і підписаний 23.10.2025.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (ч.7 ст.6 ГПК України).

Суддя О.М. Шилова

надр. 1прим. у справу