ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2025 р. Справа№ 910/215/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сан» про ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги

за результатами розгляду апеляційних скарг Державного підприємства «Гарантований покупець»

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2025

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2025

у справі № 910/215/25 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сан»

до Державного підприємства «Гарантований покупець»

про стягнення 1 989 355,71 грн, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сан» (далі - ТОВ «Енерджі Сан», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства «Гарантований покупець» (далі - ДП «Гарантований покупець», відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 1 989 355,71, яка складається з 933 117,41 грн основного боргу, 96 737,96 грн пені, 65 318,22 грн штрафу, 783 818,62 грн інфляційних втрат та 110 363,50 грн трьох відсотків річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.06.2025 у справі №910/215/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сан» до Державного підприємства «Гарантований покупець» про стягнення 1 989 355,71 грн задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Гарантований Покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сан» заборгованість у сумі 933 117,41 грн, пеню в сумі 51 856,32 грн, штраф у сумі 65 318,22 грн, 3% річних у сумі 110 363,50 грн, інфляційні втрати в сумі 620 523,08 грн та судовий збір у сумі 26 717,68 грн.

Не погоджуючись із рішенням, ухваленим Господарським судом міста Києва у даній справі 05.06.2025, Державне підприємство «Гарантований покупець» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 03.07.2025 у справі №910/215/25 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сан» про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сан» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 26 860,63 грн. У решті вимог відмовлено.

Також, не погоджуючись із вищезазначеним додатковим рішенням, Державне підприємство «Гарантований покупець» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване додаткове рішення в частині стягнення 26 860,63 грн та постановити нове, яким відмовити у задоволенні заяви про розподіл судових витрат в цій частині.

08.10.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сан» надійшла заява про прийняття додаткової постанови щодо стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем у суді апеляційної інстанції на професійну правничу допомогу у розмірі 70 000,00 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2025 апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2025 у справі №910/215/25 задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2025 у справі №910/215/25 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сан» 933 117,41 грн основного боргу, 20 115,56 грн три проценти річних, 99 351,14 грн інфляційних втрат та 12 631,01 грн судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції. В іншій частині позову відмовлено. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2025 у справі № 910/215/25 задоволено частково. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2025 скасовано та ухвалено нове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сан» про розподіл судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги задоволено частково. Судові витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сан» покладено на Державне підприємство «Гарантований покупець» в сумі 15 879,00 грн за розгляд справи у суді першої інстанції. Стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сан» судові витрати, понесені у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 15 879,00 грн у суді першої інстанції. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сан» на користь Державного підприємства «Гарантований покупець» 16 855,01 грн судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2025 прийнято до розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сан» про ухвалення додаткового рішення у справі №910/215/25. Розгляд клопотання про ухвалення додаткового рішення ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вказану ухвалу направлено учасникам справи до їх електронних кабінетів.

20.10.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Державного підприємства «Гарантований покупець» надійшла заява, в тексті якої викладено заперечення на заяву про розподіл судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідач у вищевказаній заяві просить відмовити у задоволенні заяви позивача про розподіл судових витрат, а у випадку якщо суд дійде висновку про наявність підстав для покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу, просить суд апеляційної інстанції обмежити розмір компенсації витрат, що підлягають стягненню з ДП «Гарантований покупець» до 1 000,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Відповідно до ст. 123 ГПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Так, при поданні відзивів на апеляційні скарги позивачем зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат в сумі складає 70 000,00 грн.

Частина 8 статті 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що постанова апеляційного суду у справі № 910/215/25 була ухвалена 09.10.2025, заява про прийняття додаткової постанови подана 08.10.2025, а тому докази, які підтверджують розмір судових витрат, понесених у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції були подані у строк, визначений частиною 8 статті 129 ГПК України.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в сумі 70 000,00 грн позивачем подано копії: договору про надання правової (правничої) допомоги №01/08 від 01.08.2025, акта приймання-передачі правової допомоги до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.08.2025 року № 01/08 від 07.10.2025 та ордеру на надання правничої допомоги серії АІ № 1962407.

За змістом частини 3 статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ст. 1 вказаного Закону представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру чи погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоча і визначається частиною 1 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.

Таким чином, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно враховувати, зокрема, встановлений у самому договорі розмір та/або порядок обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сан» (далі - Клієнт) та адвокатом Марковою Тетяною Леонідівною (далі - Адвокат) укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги № 01/08 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого предметом цього Договору є надання правової (правничої) допомоги Клієнту щодо консультування з правових питань, підготовки, подання процесуальних та інших документів та представництва її інтересів у Північному апеляційному господарському суді у господарській справі № 910/215/25 за позовом ТОВ «Енерджі Сан» до ДП «Гарантований покупець» про стягнення заборгованості за Договором від 02.08.2019 № 478/01.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що адвокат приймає на себе наступні зобов`язання: консультування з правових питань; представництво інтересів Клієнта у суді апеляційної інстанції; підготовка проектів процесуальних та інших документів з питань, які стосуються предмету Договору; подання до суду апеляційної інстанції від імені та в інтересах Клієнта відзиву/ів на апеляційну скаргу, а також пояснень, заперечень, заяв, клопотань та інших процесуальних документів.

Умовами п. 3.4. Договору визначено, що Клієнт зобов`язаний: надавати Адвокату документи, інформацію і матеріали, що необхідні для виконання останнім своїх договірних зобов`язань; вчасно і у повному обсязі проводити розрахунки за надані послуги і виконані роботи; утримуватися від вчинення без погодження з Адвокатом будь-яких юридично значущих дій (переговорів, листування і т.п.) з питань, юридичне супроводження яких здійснює Адвокат. Ризики несприятливих наслідків, при вчиненні клієнтом таких дій без погодження з Адвокатом, несе Клієнт.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що гонорар є єдиною допустимою формою отримання Адвокатом винагороди за надання правової допомоги Клієнту.

Пунктом 3.2. Договору сторони визначили, що вартість послуг (гонорар) є фіксованою і становить 70 000,00 грн та сплачується у строки узгоджені сторонами додатково.

Умовами пункту 3.5. Договору сторони узгодили, що Адвокат надає Клієнту акт приймання-передачі наданої правової допомоги, в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов Договору, додаткові витрати, які були понесені Адвокатом понад узгоджену суму гонорару (якщо такі мали місце).

07.10.2025 на виконання умов Договору, сторонами було підписано Акт приймання-передачі правової допомоги до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.08.2025 року № 01/08, відповідно до якого адвокат надав, а клієнт прийняв у відповідності до договірних умов послуги з професійної правничої допомоги, пов`язаної з розглядом Північним апеляційним господарським судом в порядку апеляційного провадження справи №910/215/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сан» до Державного підприємства «Гарантований покупець» про стягнення 1 989 355,71 грн, а саме:

- ознайомлення з наданими Клієнтом документами, проведений правовий аналіз судової практики та консультації щодо апеляційних скарг ДП «Гарантований покупець»;

- складання та подання до Північного апеляційного господарського суду та учасникам процесу відзиву від 31.08.2025 на апеляційну скаргу ДП «Гарантований покупець» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2025;

- складання та подання до Північного апеляційного господарського суду та учасникам процесу відзиву від 01.09.2025 на апеляційну скаргу ДП «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2025;

- складання та подання до Північного апеляційного господарського суду та учасникам процесу письмових пояснень до відзиву від 25.09.2025;

- складання та подання до Північного апеляційного господарського суду та учасникам процесу заяви про долучення доказів про надання правової допомоги;

- прийнято участь у судових засіданнях 11.09.2025 та 02.10.2025. Положення ст. 60 ГПК України передбачають, що повноваження адвоката як представника підтверджуються як довіреністю, так і ордером.

Представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сан» у справі №910/215/25 здійснював адвокат Маркова Тетяна Леонідівна, яка діяла на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АІ № 1962407 від 29.08.2025, виданого адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально.

Вищенаведені документи у сукупності підтверджують факт понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу у справі на зазначену ним суму 70 000,00 грн, які визначені у фіксованій формі.

За змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 ГПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі N 826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 775/9215/15ц). Господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (пункт 120 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково - керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.

Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання критеріїв визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу (статті 126, 129 ГПК України), дає підстави дійти висновку, що вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу по суті (розміру суми витрат, які підлягають відшкодуванню) є обов`язком суду, зокрема, шляхом надання оцінки доказам, поданим стороною із застосуванням критеріїв, визначених у статті 126 та частинах 5 - 7, 9 статті 129 ГПК України.

Такий обов`язок у кожному конкретному випадку реалізовується на засадах змагальності та рівності сторін, шляхом надання сторонам можливості надати свої міркування/заперечення. За наслідками оцінки обставин справи і наведених учасниками справи щодо цього питання обґрунтувань та дослідження поданих стороною доказів за правилами статті 86 ГПК України, суд і ухвалює рішення в цій частині.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.

Заперечуючи проти заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, відповідач зазначає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу не може перевищувати 38 038,00 грн, оскільки позов задоволено частково на 54,34%; розмір витрат на оплату послуг адвоката позивача не співмірний із складністю справи, обсягом наданої правової допомоги, а також часом, витраченим на виконання відповідних робіт (наданих послуг).

Проаналізувавши вказані заперечення, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Звертаючись із заявою про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі, позивач визначив розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 70 000,00 грн та як вбачається з наданих документів, розмір витрат на правничу допомогу погоджено між позивачем та його адвокатом у фіксованій формі.

Оскільки апеляційним господарським судом було частково задоволено апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2025 у справі №910/215/25 та частково задоволено позов, судові витрати мають бути покладені на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме на користь позивача - 52,92%.

Також, оскільки апеляційним господарським судом апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2025 у справі №910/215/25 задоволено частково, судові витрати також покладаються пропорційно задоволеним вимогам, а саме на користь позивача - 59,11% .

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на правову допомогу, які не можуть перевищувати суму коштів у розмірі 38 282,00 грн ((50 000,00 грн х 52,92 %)+(20 000,00 грн х 59,11%)).

Верховний Суд у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19 зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У постанові від 11.02.2021 у справі №920/39/20 Верховний Суд вказав, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість, покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02.02.2024 у справі №910/9714/22 зробив висновок, що заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією, спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною, тому подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору.

Таким чином, заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Отже, зазначена позивачем в Акті приймання-передачі правової допомоги від 07.10.2025 послуга щодо складання та подання до Північного апеляційного господарського суду та учасникам процесу заяви про долучення доказів про надання правової допомоги не може бути включена до витрат на професійну правничу допомогу у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір витрат є необґрунтованим та неспівмірним реальним витратам, тому, враховуючи рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, тривалість та кількість судових засідань, в яких брав участь адвокат, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що розумною та співмірною є компенсація витрат позивача в сумі 25000,00 грн.

В іншій же частині заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у цій справі не відповідають критеріям їх реальності та розумності, а тому не розподіляються судом.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 244, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сан» про ухвалення додаткової постанови у справі №910/215/25 задовольнити частково.

2. Судові витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сан» в сумі 25 000,00 грн покласти на Державне підприємство «Гарантований покупець».

3. Стягнути з Державного підприємства «Гарантований покупець» (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 27; ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сан» (03127, м. Київ, просп. Голосіївський, 100/2, ідентифікаційний код 41310560) 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн 00 коп витрат, понесених у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції.

4. В задоволенні решти вимог зазначеної заяви відмовити.

5. Видачу наказу на виконання даної додаткової постанови у справі №910/215/25 доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи №910/215/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська