ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" жовтня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2962/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Лінник І.А.,

за участю представників:

від позивача: Асташенкова О.І.,

від відповідача: Хомич А.А.,

розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Сервіс» (вх. №2-1657/25 від 22.10.2025) про скасування заходів забезпечення позову по справі № 916/2962/25

за позовом: Одеської міської ради (площа Думська (Біржова), № 1, м. Одеса, 65026, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Сервіс» (вул. Ланжеронівська, № 14, кв. 4, м. Одеса, 65026, )

про стягнення 1 275 220,99 грн,

ВСТАНОВИВ:

Одеська міська рада звернулася до Господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Сервіс» безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :06:001:0028, загальною площею 3,6145 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Миколи Боровського, буд. 26, з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за період з 01.12.2022 по 31.05.2024 у розмірі 1275220,99 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що у період з 01.12.2022 по 31.05.2024 ТОВ «Євро Сервіс», як власник нежитлових будівель та споруд загальною площею 6000,8 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 26, здійснювало безоплатне користування земельною ділянкою за вказаною адресою без укладеного договору оренди землі, тобто без належної правової підстави для її використання.

Разом з позовною заявою 30.07.2025 Одеською міською радою було подано до господарського суду заяву про забезпечення позову в порядку ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої позивач просить суд:

- накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Євро Сервіс» як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на грошові кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову у межах розміру позовних вимог на загальну суму 1275220,99 грн;

- накласти арешт на нерухоме майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Євро Сервіс», у межах розміру позовних вимог 1275220,99 грн, лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності.

30.07.2025 ухвалою Господарського суду Одеської області задоволено заяву Одеської міської ради (вх. № 2-1211/25 від 30.07.2025), накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Сервіс» як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на грошові кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову у межах розміру позовних вимог на загальну суму 1 275 220,99 грн. Також, накладено арешт на нерухоме майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Євро Сервіс», у межах розміру позовних вимог 1 275 220,99 грн, лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності.

08.08.2025 ухвалою Господарського суду Одеської області прийнято позовну заяву (вх.№ 3039/25 від 30.07.2025) до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2962/25. Постановлено справу № 916/2962/25 розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на "04" вересня 2025 року о 10:40 год.

04.09.2025 у підготовчому засіданні по справі № 916/2962/25 судом постановлено протокольну ухвалу про перерву до "14" жовтня 2025 року об 11:30 год.

Підготовче засідання, призначене протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.09.2025 у справі № 916/2962/25 на 14.10.2025, не відбулося у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги, що унеможливило проведення судових засідань.

15.10.2025 ухвалою Господарського суду Одеської області продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі № 916/2962/25 за ініціативою суду на 30 днів та підготовче засідання у справі № 916/2962/25 призначено на "23" жовтня 2025 року о 14:40 год.

23.10.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Сервіс» подано до суду клопотання (вх. № 2-1657/25), згідно з якої заявник просив суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.07.2025 в частині накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Євро Сервіс», як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на грошові кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову у межах розміру позовних вимог на загальну суму 1 275 220,99 грн.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання про скасування заходів забезпечення заявник зазначив про те, що позивач припускає можливість ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду з даного спору у разі задоволення позову, проте разом із заявою про вжиття заходів забезпечення позову не подано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач перебуває у незадовільному фінансовому стані, вчиняє будь-які дії, спрямовані на приховування грошових коштів та уникнення майнової відповідальності шляхом стягнення цих коштів, або здійснює підготовку до вчинення таких дій, відтак, на думку відповідача, всі доводи заяви про забезпечення позову ґрунтуються виключно на нічим не підтверджених припущеннях.

Також відповідач зазначає, що на виконання рішень у справах № 916/3390/21 та № 916/385/23 відкрито виконавче провадження, на погашення заборгованості у якому відповідачем щомісячно перераховуються кошти. При цьому, як випливає з поданого позивачем розрахунку розміру безпідставно збережених коштів станом на 30.06.2024, відповідач за спірний період самостійно задекларував та сплатив 277247,86 грн земельного податку, а відтак, накладення арешту на поточний рахунок унеможливлює виконання відповідачем судових рішень, перешкоджає здійсненню плати за землю, а також здійсненню нормальної поточної діяльності підприємства.

Окрім того, як додає відповідач, слід врахувати, що судом було накладено декілька заходів забезпечення позову на грошові кошти та на нерухоме майно. В свою чергу, за ствердженням відповідача, суд не встановив, чи відповідає вартість майна відповідача, загальною площею понад 6000 кв.м. розміру позовних вимог, а без розгляду такого питання неможливим є визначення співмірності вжитих заходів забезпечення позову, оскільки сукупна вартість об`єкта нерухомості за договорами купівлі-продажу складає 3000000,00 грн, що суттєво перевищує розмір позовних вимог. Відтак, на переконання відповідача, накладаючи арешт і на грошові кошти, і на нерухоме майно відповідача, суд забезпечив позовні вимоги поза межами суми, заявленої до стягнення, що не відповідає вимозі співмірності як обов`язкової умови забезпечення позову.

Відтак, відповідач вважає, що наведені обставини свідчать, що між сторонами існує спір щодо форми плати за землю та розміру відповідного платежу, однак не про потенційне ухилення відповідача від потенційного виконання судового рішення, тому подальше застосування арешту не відповідає меті забезпечення позову та є надмірним заходом, який порушує принцип пропорційності між інтересами сторін.

В судове засідання 23.10.2025 з`явився представник ТОВ «Євро Сервіс», який підтримав зазначене клопотання, просив суд скасувати вжиті ухвалою господарського суду від 30.07.2025 у справі № 916/2962/25 заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах заявленої у позовній заяві суми. Присутній в судовому засіданні представник Одеської міської ради заперечував проти задоволення клопотання відповідача, просив суд відмовити в його задоволенні

Оцінивши наведені заявником обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що підстави для задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Сервіс» про скасування заходів забезпечення позову відсутні, з огляду на наступне.

Завданням господарського судочинства, згідно з ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

За приписами ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Тобто положення вказаної статті пов`язують вжиття заходу забезпечення з ефективним захистом або поновленням порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, реальним виконанням судового рішення, а також із наявністю обставин, що достеменно свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Як убачається з матеріалів даної справи, спір між сторонами у справі стосується, зокрема, стягнення з ТОВ «Євро Сервіс» безпідставно збережених коштів у розмірі 1275220,99 грн у зв`язку з безоплатним користуванням відповідачем земельною ділянкою без укладення договору оренди землі, тобто без належної правової підстави для її використання, за період з 01.12.2022 по 31.05.2024. Отже, виконання судового рішення у випадку задоволення позову безпосередньо пов`язано із наявністю у боржника коштів у відповідній сумі, а у разі їх відсутності можливістю звернення стягнення на відповідне майно.

Застосування ухвалою суду від 30.07.2025 заходу забезпечення позову безпосередньо пов`язано із предметом позову і необхідність застосування такого заходу підтверджено належними і допустимими доказами, наявними у матеріалах справи, на підставі яких суд дійшов відповідних висновків. Варто наголосити, що суд уже давав оцінку щодо пов`язаності заходу забезпечення позову з предметом спору, наявності обставин, які свідчать про реальну можливість утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частин 1, 4 статті 145 Господарського процесуального кодексу України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Передбачене ст.145 ГПК України право суду скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи залежить виключно від встановлення судом після вжиття заходів забезпечення позову обставин, які свідчать про відсутність обґрунтованих підстав вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Скасування заходів забезпечення позову у відповідності до ст.145 Господарського процесуального кодексу України може мати місце коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 15.08.2019 у справі №15/155-б.

Суд зазначає, що дотримання і збереження балансу інтересів сторін не може призводити до нівелювання вчинених судом раніше дій, до нівелювання можливості забезпечення позивачу виконання рішення суду у випадку задоволення позову та самої суті вжитих заходів.

Ураховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

Тобто необхідно розмежовувати як окремі юридичні факти «скасування заходів забезпечення» господарським судом, який їх встановив, у зв`язку з тим, що такі заходи вичерпали свою дію чи потреба у їх збереженні відпала, а також «скасування ухвали суду про вжиття заходів забезпечення» судом вищої інстанції з підстав її невідповідності нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.08.2021 у справі 910/27779/14.

Дослідивши обґрунтування наведені у клопотанні відповідача, судом не виявлено достатньо обґрунтованих підстав, за яких, на час розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або заходи вичерпали свою дію.

Натомість пояснення викладені у клопотанні відповідача фактично зводяться до заперечення обґрунтованості заяви про забезпечення позову, недоведеності обставин, які суд визнав встановленими, порушення принципу рівності прав учасників, а також заперечення обґрунтованості та доцільності вжитих судом заходів забезпечення позову.

Слід зазначити, що помилковість, незаконність чи безпідставність з точки зору учасника процесу застосування заходів забезпечення позову не є такими обставинами в розумінні передбаченої процесуальним законом процедури скасування забезпечення позову, а лише можуть слугувати підставою для оскарження судового рішення до суду вищої інстанції, для чого чинним законом передбачена процедура апеляційного та касаційного оскарження судового рішення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч.1 ст.129 Конституції України).

На це вказується, зокрема, і у п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.04 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах (п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.03 №3-рп/2003 у справі №1-12/2003).

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Христов проти України» від 19.02.2009, «Пономарьов проти України» від 03.04.2008).

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд виходив із обґрунтованості доводів заявника в частині накладення арешту на грошові кошти відповідача та на нерухоме майно, в межах заявленої у позовній заяві суми, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості і адекватності, з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Нормами чинного законодавства визначено засади та окремі механізми реалізації прав всіх учасників судового процесу, в тому числі, забезпечення права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, що було реалізовано відповідачем у передбаченому чинним господарським процесуальним законодавством порядку, у зв`язку з непогодження з процесуальним рішенням суду, шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Отже, посилання заявника на безпідставність та необґрунтованість вжитого ухвалою суду від 30.07.2025 заходу забезпечення позову може бути предметом розгляду та оцінки під час апеляційного оскарження судового рішення, але не місцевим господарським судом під час вирішення питання про скасування заходу забезпечення позову у порядку ст.145 Господарського процесуального кодексу України.

Інститут забезпечення позову передбачає вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження, реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Відповідно, заходи забезпечення позову, за своєю правовою суттю - є гарантією забезпечення інтересів позивача у майбутньому при реалізації судового рішення.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» №16 від 26.12.2011 (із змінами та доповненнями), враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

З аналізу наведених положень вбачається, що правовий інститут скасування заходів забезпечення позову передбачає зняття застосованих судом обмежень, покликаних забезпечити можливість виконання судового рішення, у випадку зміни ситуації в порівнянні з тією, що існувала при застосуванні таких обмежень, коли в результаті такої зміни потреба в застосованих обмеженнях припинила своє існування.

Суд зазначає, що заходи забезпечення позову, виконуючи роль гарантії виконання судового рішення з конкретним предметом спору, водночас не припиняють чи іншим чином негативно впливають на діяльність сторони зобов`язання чи інших осіб. Проте у заявлений позивачем спосіб і в межах суми спору, що є предметом стягнення у даній справі, законні права відповідача не порушуються, речові права на нерухоме майно не втрачаються. Арешт на грошові кошти і на майно, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно в разі задоволення позову. Такий вид забезпечення позову не призводить до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Відповідний спосіб забезпечення позову не порушує балансу інтересів сторін, а є законним тимчасовим заходом до результатів вирішення спору, спрямованим на забезпечення гарантії виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Щодо тверджень відповідача стосовно того, що накладаючи арешт і на грошові кошти, і на нерухоме майно суд забезпечив позовні вимоги поза межами суми, заявленої до стягнення, суд звертає увагу відповідача, що судом було накладено арешт на нерухоме майно ТОВ «Євро Сервіс», у межах розміру позовних вимог 1 275 220,99 грн, лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності.

Також незмінними залишаються правові підходи стосовно способу забезпечення в майнових спорах. Так, Верховний Суд у постанові від 07.08.2023 у cправі № 922/875/23 про стягнення коштів зазначає, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. «За таких умов доводи про те, що позивачем не надано доказів в підтвердження обставини, що свідчать про наміри відповідача щодо протиправного виведення коштів та припинення власної господарської діяльності для завдання шкоди кредитору (чи ухилення від виконання грошового зобов`язання у разі його підтвердження в судовому порядку), за умови доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном, свідчить про застосування судом апеляційної інстанції завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін» (вказана правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.06.2023 у справі №37з-23).

Крім того, до клопотання про скасування арешту не надано жодного доказу про здійснення господарської діяльності ТОВ «Євро Сервіс», зокрема не додано фінансову звітність 2022-2024 року, виписки по рахункам із залишками коштів у банківський установах, доказів того, що обмежується його діяльність, дійсну вартість нерухомого майна, а не станом на 2016 рік, наявність значної кількості договорів з контрагентами або наявність дебіторської заборгованості перед ТОВ «Євро Сервіс» та інші відомості, що дадуть змогу реально оцінити намір про здійснення активної господарської діяльності та погашення існуючої заборгованості перед позивачем.

В свою чергу, сприймаються судом критично доводи відповідача стосовно унеможливлення виконання ним попередніх судових рішень, оскільки подані відповідачем докази на погашення заборгованості в межах виконавчих проваджень навпаки свідчать про досить тривале виконання відповідачем попередніх судових рішень у справах № 916/3390/21 та № 916/385/23.

Отже, розглянувши клопотання, суд зазначає, що відповідачем не надано належних доказів, які в свою чергу підтверджували б гарантоване виконання судового рішення в майбутньому, не надано доказів суттєвого перешкоджання його діяльності заходами забезпечення позову.

Оскільки обґрунтовуючи клопотання про скасування заходів забезпечення позову заявник посилається на обставини, які не вказують на те, що потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала, або на те, що змінились обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або на те, що забезпечення позову перешкоджатиме належному виконанню судового рішення, а застосований захід забезпечення позову спрямований на збереження грошових коштів відповідача до вирішення спору по суті та забезпечує збалансованість інтересів сторін, тому суд не вбачає законних підстав для задоволення клопотання ТОВ «Євро Сервіс» про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом у даній справі, в частині накладення арешту на його грошові кошти.

Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову (частина 6 статті 145 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 2, 13, 76, 86, 145, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Сервіс» (вх. №2-1657/25 від 22.10.2025) про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.07.2025 по справі № 916/2962/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили 23.10.2025 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення (підписання).

Повна ухвала складена 23.10.2025.

Суддя О.В. Цісельський