ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/1159/25

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Кравець С.Г.

за участю секретаря судового засідання Панц Д.В.,

представників сторін:

від позивача: Зеленова Л.В. - довіреність №3644 від 19.12.2024,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі за правилами спрощеного

позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в

особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні

мережі України"

до: Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального

підприємства

про стягнення 2 248,41грн.

Процесуальні дії по справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства (далі - відповідач) про стягнення 163 163,87грн, з яких: 160 915,46грн основного боргу, 2 050,02грн пені, 198,39грн 3% річних, а також судових витрат.

Ухвалою від 25.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №906/1159/25 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 24.09.2025.

Ухвалою від 24.09.2025 відкладено розгляд справи по суті на 20.10.2025.

Ухвалою від 25.09.2025 виправлено описку, допущену у вступній частині ухвали суду від 24.09.2025 вказавши, що від позивача у судовому засіданні 24.09.2025 приймала участь представник Зеленова Л.В. - довіреність №3644 від 19.12.2024; від відповідача представник не з`явився.

17.10.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява від 17.10.2025 про закриття провадження у справі в частині стягнення 160 915,46грн основного боргу на підставі пункту 2 частини 1 ст.231 ГПК України.

Відповідач повноважного представника у судове засідання 20.10.2025 не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується довідкою про доставку ухвали суду від 24.09.2025 до електронного кабінету Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства (а.с.76).

Згідно з частиною 1 ст.202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи наведене, суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи для забезпечення явки останнього в судове засідання та реалізації ним права на судовий захист.

З огляду на те, що явка сторін у судове засідання 20.10.2025 обов`язковою не визнавалась, а неявка представника відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, господарський суд визнав за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності останнього, згідно статті 202 ГПК України.

Представник позивача підтримала заяву про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу, у зв`язку з погашенням відповідачем заборгованості у цій частині.

У судовому засіданні 20.10.2025 за результатами розгляду заяви позивача від 17.10.2025 проголошено скорочену ухвалу суду від 20.10.2025 про закриття провадження у справі №906/1159/25 в частині стягнення 160 915,46грн основного боргу на підставі пункту 2 частини 1 ст.231 ГПК України.

Представник позивача у судовому засіданні 20.10.2025 підтримала позовні вимоги у повному обсязі (з урахуванням закриття провадження в частині стягнення основного боргу) з підстав, зазначених у позовній заяві, просила суд задовольнити позов у повному обсязі, а саме стягнути з відповідача на користь позивача 2 050,02грн пені, 198,39грн 3% річних та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору, оскільки відповідач погасив заборгованість після звернення з позовом до суду та відкриття провадження у справі.

У судовому засіданні 20.10.2025 судом оголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Типового договору розподілу природного газу, укладеного шляхом підписання заяви-приєднання №В000ЗТ023 від 01.09.2023 в частині проведення розрахунків за спожиті послуги з розподілу природного газу. Позивач посилається на те, що у липні 2025 року товариство надало відповідачу послуги з розподілу природного газу на суму 160 915,46грн, які відповідач не оплатив, що стало підставою для звернення до господарського суду з позовом про стягнення з Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства заборгованості у розмірі 163 163,87грн, з яких: 160 915,46грн основного боргу, 2 050,02грн пені, 198,39грн 3% річних, а також судових витрат (а.с.1-5).

Відповідач у відзиві від 01.09.2025 на позовну заяву не заперечує факт надання позивачем у липні 2025 року послуг з розподілу природного газу на суму 160 915,46грн. Вказує, що підприємство не здійснило оплату наданих послуг, у зв`язку з фінансовими труднощами. Посилається на те, що складна фінансова ситуація пов`язана із значною дебіторською заборгованістю населення, наявністю кредиторської заборгованості перед ТОВ "Житомиробленерго", ТОВ "Нафтогаз Трейдинг", мораторієм на підвищення тарифів для населення на відпуск теплової енергії та відсутністю субвенції з державного бюджету на покриття різниці в тарифах. Враховуючи наведене, відповідач просить зменшити розмір пені та 3% річних (а.с.62-63).

У відповіді від 15.09.2025 на відзив позивач просить відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені та 3% річних, оскільки розмір заявленої до стягнення пені є співмірним з періодом прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань та розміром несплаченої у цей період заборгованості. Вказує, що позивач є оператором критичної інфраструктури, забезпечує стабільне газопостачання для населення та стратегічних об`єктів, несплата за розподіл природного газу створює ризик зриву виконання цим обов`язкам. Доводить, що зменшення неустойки в такому випадку порушить баланс інтересів та фактично звільнить боржника від відповідальності (а.с.66-68).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

01.09.2023 Новогуйвинське виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне комунальне підприємство (відповідач) підписало заяву-приєднання №В0003Т023 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), внаслідок чого був укладений Типовий договір розподілу природного газу з Товариством з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (позивачем) (а.с.39).

Відповідно до п.1.3 Типового договору розподілу природного газу, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Пунктом 2.1 Типового договору розподілу природного газу визначено, що за цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Згідно з п.6.4 Типового договору розподілу природного газу, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

При цьому, відповідно до п.6.6 Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до п.6.1 Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог кодексу газорозподільних систем.

Сторонами складено та підписано акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін від 07.05.2024, який є додатком 4 до Типового договору (на звороті а.с.40-41).

Згідно акту про надані послуги з розподілу природного газу №ЖИТ013955 від 31.07.2025, у липні 2025 року позивач надав відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 160 915,46грн, які відповідачем не були оплачені (на звороті а.с.52).

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 163 163,87грн, з яких: 160 915,46грн основного боргу, 2 050,02грн пені, 198,39грн 3% річних, а також судових витрат.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Позивач здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу та відповідає за безаварійну (безперебійну) роботу газорозподільної системи у межах Житомирської області та частини Вінницької області (Вінницький район: село Бухни; село Морозівка; Хмільницький район: село Махаринці).

Право позивача на провадження господарської діяльності з розподілу природного газу визначено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.12.2022 №1839 "Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ "Газорозподільні мережі України" (надалі - НКРЕКП) від 26.12.2022 №1839 (з врахуванням змін та доповнень, що внесені постановами НКРЕКП від 31.08.2023 №1596 та від 22.02.2024 №371) (а.с.16-34) .

За приписами частини 1 ст.40 Закону України "Про ринок природного газу", розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2498, затверджено Типовий договір розподілу природного газу (а.с.10-15).

Згідно частин 2, 6 ст.633 ЦК України, умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Умови публічного договору, які суперечать ч.2 цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

01.09.2023 відповідач підписав заяву-приєднання №В000ЗТ023 до умов Типового договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (а.с.39).

Також сторонами було підписано акти розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін та розрахунки втрат природного газу (додаток 4 до договору розподілу природного газу) щодо 2 об`єктів відповідача, які приєднані та забезпечені цілодобовим доступом до газорозподільної системи (на звороті а.с.39-41).

Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодексу ГРМ), договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи.

Згідно з пунктом 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

При цьому, згідно з абз.1 п.1 гл.6 розд. VI Кодексу ГРМ, річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Так, за даними попереднього оператора газорозподільної системи, за період з жовтня 2023 року по квітень 2024 року відповідач спожив сумарно 946 561,550 куб.м., що підтверджується підписаними актами приймання-передачі природного газу №3454 від 31.10.2023, №6605 від 30.11.2023, №8530 від 31.12.2023, №1759 від 31.01.2024, №4121 від 29.02.2024, №6426 від 31.03.2024, № 7594 від 30.04.2024, №10147 від 31.05.2024.

При цьому, для об`єкта відповідача за адресою: Житомирська область, Житомирський район, смт. Новогуйвинське, вул. Перемоги, 14А, приміщ.1), було додатково враховано обсяг мінімального розміру річної замовленої потужності згідно з вимогами п.2 гл.6 розд. VI Кодексу ГРМ - 314 куб.м. для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим.

Згідно п.6.1 Типового договору розподілу природного газу закріплено, що оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим регулятором для Оператора ГРМ , що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно з п.6.2 Типового договору розподілу природного газу, тариф, встановлений згідно з п.6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення.

Відповідно до постанови НКРЕКП №1944 від 30.12.2022 (з урахуванням змін, внесених постановою НКРЕКП №1598 від 31.08.2023) для Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" визначено тариф на послуги розподілу природного газу в розмірі 1,70грн за 1 куб.м. (без урахування ПДВ). З урахуванням ПДВ даний тариф становить 2,04грн за 1 куб.м.

Як свідчать матеріали справи, місячна вартість послуг з розподілу природного газу у 2025 році, у тому числі за липень 2025 року, становить 160 915,46грн (на звороті а.с.41).

Згідно п.10 гл.6 розд. VI Кодексу ГРМ, надання оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг.

Як встановлено судом, у липні 2025 року позивачем надано відповідачу послуги з розподілу природного газу, що підтверджується підписаним обома сторонами та скріпленим печатками, актом про надані послуги з розподілу природного газу №ЖИТ013955 від 31.07.2025 на загальну суму 160 915,46грн (на звороті а.с.52).

При цьому, відповідно до п.6.6 Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відтак, відповідач був зобов`язаний оплатити послуги за липень 2025 року, згідно акту №ЖИТ013955 від 31.07.2025 у строк - до 11.08.2025 (оскільки 10.08.2025 припало на вихідний день (неділю).

Доказів оплати послуг з розподілу природного газу за липень 2025 року, у строк, встановлений п.6.6 Типового договору, матеріали справи не містять.

Водночас, після звернення позивача до суду з даним позовом та відкриття провадження у справі, відповідачем сплачено позивачу 1 126 268,12грн (у тому числі 160 915,46грн боргу за липень 2025 року) за послуги з розподілу природного газу, згідно платіжних інструкцій №1 від 25.09.2025 на суму 804 577,24грн; №55727 від 29.09.2025 на суму 160 844,44грн; №55723 від 29.09.2025 на суму 160 844,44грн.

Ухвалою від 20.10.2025 закрито провадження у справі №906/1159/25 в частині стягнення 160 915,46грн основного боргу на підставі пункту 2 частини 1 ст.231 ГПК України.

Стосовно позовних вимог про стягнення 2 050,02грн пені та 198,39грн 3% річних, господарський суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом частини 2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2 Типового договору передбачено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши проведені позивачем нарахування пені у розмірі 2 050,02грн та 3% річних у розмірі 198,39грн, які нараховані за період з 12.08.2025 по 26.08.2025 на суму заборгованості 160 915,46грн, суд встановив, що нарахування здійснені відповідно до умов договору і приписів чинного законодавства та є арифметично вірними (розрахунок а.с.53).

За викладеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 050,02грн пені та 198,39грн 3% річних є правомірними.

Щодо клопотання відповідача про зменшення пені та 3% річних.

Відповідач у відзиві посилається на те, що підприємство не здійснило оплату наданих послуг, у зв`язку з фінансовими труднощами, які пов`язані зі значною дебіторською заборгованістю населення, наявністю кредиторської заборгованості, мораторієм на підвищення тарифів для населення на відпуск теплової енергії та відсутністю субвенції з державного бюджету на покриття різниці в тарифах. Враховуючи наведене, відповідач просить суд зменшити розмір пені та 3% річних

Позивач у судовому засіданні заперечила проти зменшення пені та 3% річних, з підстав, наведених у відповіді на відзив. Зазначала, що нараховані суми пені та річних не є надмірними відносно суми основного боргу.

Суд враховує, що відповідно до частини 3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення розміру неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин за яких можливе зменшення неустойки.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів статей 546, 549 ЦК України, має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Посилаючись на скрутний матеріальний стан, відповідач будь-яких підтверджуючих доказів не надав.

При цьому суд зазначає, що при вирішенні питання про зменшення розміру пені, суд бере до уваги також співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18; Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №920/1013/18, від 26.03.2020 у справі №904/2847/19).

На переконання суду, співвідношення основної заборгованості у розмірі 160 915,46грн у співвідношенні із нарахованою пенею у розмірі 2 050,02грн не є надмірним. При цьому, відповідачем не доведено, що нарахування пені порушує принципи розумності, справедливості та добросовісності. За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача в частині зменшення розміру пені

Крім того, суд відмовляє у задоволенні клопотання і в частині зменшення розміру 3% річних, оскільки їх нарахування здійснено позивачем в межах мінімального розміру, встановленого статтею 625 ЦК України, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником, який не підлягає зменшенню судом. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З врахуванням наведеного, вимоги ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" про стягнення з Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства 2 050,02грн пені та 198,39грн 3% річних, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, відповідно до ст.129 ГПК України, на відповідача покладається 2 422,40грн витрат по сплаті судового збору, враховуючи коефіцієнт 0,8 для пониження розміру ставки судового збору, оскільки позовна заява подана до суду в електронній формі через систему "Електронний суд".

При цьому у даній справі судовий збір сплачений позивачем у мінімальному розмірі, тому вирішення питання про повернення судового збору, у зв`язку із закриттям провадження в частині стягнення основного боргу, судом не здійснюється.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства (12441, Житомирська область, Житомирський район, селище міського типу Новогуйвинське, вулиця Миру, будинок 15; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (10002, Житомирська область, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, 35, ):

- 2 050,02грн пені,

- 198,39грн 3% річних,

- 2 422,40грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 24.10.25

Суддя Кравець С.Г.

Направити:

1 - позивачу та представнику - електронний суд,

2 - відповідачу - електронний суд.