ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про самовідвід

"28" жовтня 2025 р. Справа № 902/101/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Василишин А.Р., судді Петухов М.Г.

судді Миханюк М.В.

розглянув заяву судді Миханюк Марії Вікторівни про самовідвід в справі № 902/101/25

від розгляду апеляційної скарги Заступника керівника Вінницької окружної прокуратури на рішення Господарського суду Вінницької області від 23 вересня 2025 року в справі №902/101/25

за позовом Заступника керівника Вінницької окружної прокуратури

до Літинської селищної ради

та Фізичної особи-підприємця Сабашука Володимира Васильовича

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору та про встановлення особистого сервітуту, зобов`язання повернути земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 23 вересня 2025 року відмовлено в задоволенні позову заступника керівника Вінницької окружної прокуратури (надалі - Прокурор) до Літинської селищної ради (надалі - Відповідач 1), Фізичної особи-підприємця Сабашука Володимира Васильовича (надалі - Відповідач 2) про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору та про встановлення особистого сервітуту, зобов`язання повернути земельну ділянку.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24 жовтня 2025 року справу №902/101/25 розподілено колегії суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Василишин А.Р., суддів Петухов М.Г., Миханюк М.В..

27 жовтня 2025 року від судді Миханюк М.В. надійшла заява про самовідвід у справі №902/101/25, оскільки відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України вона не може брати участь у розгляді апеляційної скарги Заступника керівника Вінницької обласної прокуратури на рішеня Господарського суду Вінницької обалсті від 23 вересня 2025 року в зв`язку із наявністю родинних зв`язків із суддею Петуховим М.Г., який бере участь у розгляді цієї справи.

Колегія суддів розглянувши вказану заяву прийшла до висновку про її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу.

Згідно з приписами частини 1 статті 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, в тому числі, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2018 року в справі № 9901/22/17).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Для заявлення суддею самовідводу за практикою ЄСПЛ: "достатньо мінімального будь-якого сумніву".

"Будь-який суддя, у відношенні якого існує легітимний привід боятися відсутності безсторонності, має вийти зі справи" (Micallef 98). Слово "боятися" підкреслює допустиму ірраціональність сумніву. Обставини prima facie вбачаються інтуїтивно, вони не передбачають раціонального аналізу. Вони можуть бути, при раціональному аналізу, визнані помилковими. Ця раціональна відсутність підстав боятися не заважає насправді боятися. Сумніви можуть бути фактично необґрунтованими; достатньо того, що у розумної людини, на її перший погляд, вони викликають побоювання упередженості суду".

В пункті 66 рішення Європейського суду з прав людини від 10 грудня 2009 року в справі "Мироненко і Мартиненко проти України" (заява №4785/02) зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, №255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

За наведеного, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України суддя Миханюк М.В. не може брати участь у розгляді апеляційної скарги в зв`язку із наявністю родинних зв`язків із суддею Петуховим М.Г., який бере участь у розгляді цієї справи, що є підставою для задоволення заяви судді Миханюк М.В. про самовідвід.

Частинами першою, другою статті 39 Господарського процесуального кодексу України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

В силу дії частини 11 статті 39 Господарського процесуального кодексу України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

За змістом частини 2 статті 40 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення заяви про відвід одному або декільком суддям, які розглядають справу колегіально, справа розглядається в тому самому суді таким самим складом колегії суддів із заміною відведеного судді або суддів, або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись 35, 38, 39 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву судді Миханюк М.В. про самовідвід від розгляду справи №902/101/25 задоволити.

2. Відвести суддю Миханюк М.В. від розгляду апеляційної скарги Заступника керівника Вінницької обласної прокуратури на рішеня Господарського суду Вінницької обалсті від 23 вересня 2025 року в справі № 914/895/24.

3. Передати апеляційну скаргу Заступника керівника Вінницької обласної прокуратури на рішеня Господарського суду Вінницької обалсті від 23 вересня 2025 року в справі № 914/895/24 для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого судді-члена колегії відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Миханюк М.В.