ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2025 р. м. Рівне Справа № 918/813/25

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Пашкевич І.О., за участю секретаря судового засідання Ярощук О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ) від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (34400, Рівненська обл., м. Вараш; Код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу: 05425046)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Деталь" (вул. Академіка Валентина Глушка, 1, м. Запоріжжя, Запорізький р-н, Запорізька обл., 69013, )

про стягнення 75 459 грн 76 коп.

у судовому засіданні приймали участь:

- від позивача: Гутнік Мар`яна Анатоліївна (в режимі ВКЗ);

- від відповідача: Максимчук Сергій Павлович (в режимі ВКЗ);

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

Спір у справі виник у зв`язку з порушенням постачальником строків поставки товару за 4 видатковими накладними за Договором від 05.04.2024 та за 5 видатковими накладними за Договором від 05.08.2024. При цьому за другим договором взагалі наявна недопоставка товару на суму 2 574 грн 00 коп. У зв`язку із таким простроченням, покупець заявив до стягнення з постачальника пеню та штраф у розмірі, обумовленому у п. 9.1. Договорів.

Заяви і клопотання сторін, процесуальні рішення.

29 серпня 2025 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області надійшов позов Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Деталь" про стягнення 75 459 грн 76 коп штрафних санкцій, з яких: 73 189 грн 87 коп. за Договором № 53-122-01-24-14619 від 05.04.2024 та 2 269 грн 89 коп. за Договором № 53-122-01-24-15079 від 05.08.2024.

Ухвалою від 01.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/813/25. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи призначено на 30.09.2025. Запропоновано сторонам подати заяви по суті спору та встановлено процесуальні строки для подання таких заяв.

15 вересня 2025 року від відповідача надійшов відзив із запереченнями проти задоволення позовних вимог. Відповідач заперечує твердження позивача щодо дати поставки товару за накладними № УТ-0522 та № УТ-0575 від 29.05.2024 і № УТ-0647 від 21.06.2024, наполягаючи на фактичній поставці 30.05.2024 та 13.06.2024 відповідно.

22 вересня 2025 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач серед іншого просить суд визнати неналежними доказами податкові декларації.

29 вересня 2025 року від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив та клопотання про витребування доказів, котрі сформовані у системі "Електронний суд" 26.09.2025.

Ухвалою від 30.09.2025 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Деталь" про витребування доказів - задоволено. Постановлено витребувати від Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків належним чином засвідчені копії податкових декларацій з податку на додану вартість (із додатками) за травень, червень 2024 року поданих Акціонерним товариством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" щодо контрагента Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Деталь" у строк до 07.10.2025 включно. Оголошено перерву з розгляду справи по суті на 09.10.2025.

03 жовтня 2025 року від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів.

У судовому засіданні 09.10.2025 суд визнав поважними причини пропуску позивачем строку на подання 03.10.2025 доказів, протокольною ухвалою прийняв та долучив їх до матеріалів справи, постановив здійснювати подальший розгляд справи з їх урахуванням.

Ухвалою від 09.10.2025 повторно витребувано від Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків належним чином засвідчені копії податкових декларацій з податку на додану вартість (із додатками) за травень, червень 2024 року поданих Акціонерним товариством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" щодо контрагента Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Деталь" у строк до 20.10.2025 включно. Відкладено судове засідання з розгляду справи по суті на 21.10.2025. Постановлено провести судове засідання 21.10.2025 в режимі ВКЗ із представником позивача Гутнік Мар`яною Анатоліївною або за її відсутності - із Тарасютою Наталією Володимирівною та із представником відповідача адвокатом Максимчуком Сергієм Павловичем.

13 жовтня 2025 року від Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків надійшли докази на виконання вимог ухвал від 30.09.20025 та 09.10.2025.

21 жовтня 2025 року у судове засідання з`явилися представники сторін, котрі наполягали на своїх правових позиціях, викладених у заявах по суті спору.

Позиція позивача, викладена у позовній заяві.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач порушив строки поставки товару за двома договорами, що підтверджується видатковими накладними, а саме:

1. Договір від 05.04.2024 (кінцевий строк поставки до 04.06.2024):

- в/н № УТ-0522 від 29.05.2024 отримано 07.06.2024 (2 дні прострочення),

- в/н № УТ-0575 від 29.05.2024 отримано 20.11.2024 (168 днів прострочення);

- в/н № УТ-0647 від 21.06.2024 отримано 25.10.2024 (142 дні прострочення);

- в/н № УТ-1218 від 04.11.2024 отримано 20.11.2024 (168 днів прострочення).

Відтак штрафні санкції за порушення строків поставки на підставі п. 9.1. Договору від 05.04.2025 складають: штраф 7% - 22 441 грн 37 коп; пеня 0,1 % - 50 748 грн 50 коп.

2. Договір від 05.08.2024 (кінцевий строк поставки до 04.10.2024):

- в/н № УТ-1092, УТ-1093 від 10.10.2024 (прострочення 6 днів);

- в/н № УТ-1124 від 14.10.2024 (прострочення 13 днів);

- в/н № УТ-1148 від 17.10.2024 (прострочення 16 днів);

- в/н № УТ-1154 від 21.10.2024 (прострочення 20 днів);

- недопоставка 2 574,00 грн.

Відтак штрафні санкції за порушення строків поставки на підставі п. 9.1. Договору від 05.08.2025 складають: штраф 7% - 180 грн 18 коп; пеня 0,1 % - 2 089 грн 71 коп.

Позиція відповідача, викладена у відзиві.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення пені та штрафу в загальному розмірі 71 894 грн 94 коп. та вказує наступне.

По Договору від 05.04.2025:

- поставка за видатковими накладними № УТ-0522 і № УТ-0575 від 29.05.2024 здійснена 30.05.2024 (тобто в строк передбачений Договором - до 04.06.2024), що підтверджується ТТН № 522/2 від 29.05.2024, а також актом виконаних робіт від 30.05.2024 між перевізником ФОП Бальошенко А.Г. та ТОВ "Агро-Деталь", тому підстав для застосування штрафних санкцій за п. 9.1 Договору немає.

Факт поставки товару 30.05.2024 за накладною № УТ-0575 від 29.05.2024 підтверджується також довідкою позивача № Д1-8-305 від 13.06.2024, у якій зазначено, що продукція надійшла на склад саме 30.05.2024. Сторони погодили прийняття товару з покращеними характеристиками (акумулятори з більшою місткістю та пусковим струмом). Це підтверджується листом відповідача від 07.05.2024, зареєстрованим позивачем 10.05.2024, і подальшим підписанням додаткової угоди №1 від 16.10.2024, якою узгоджено поставку товару за позиціями 2, 3, 4 Специфікації. Вимоги щодо заміни позиції № 6 (акумулятор 6СТ-135) позивач не заявляв. Таким чином, невідповідності були узгоджені в межах 30 днів, а прострочення не відбулося.

За видатковою накладною № УТ-1218 від 04.11.2024 відповідач взагалі поставив замість передбачених Специфікацією акумуляторів 6СТ-135 (Clarios Germany GmbH&Co,KG) товар із кращими характеристиками акумулятори 6СТ-140 (ТОВ ВЕСТА ТРАК БАТАРИ). По факту сам товар було поставлено 30.05.2025, але позивач не повідомив про неприйняття чи необхідність заміни товару, тому відповідач двічі (30.07.2024 і 03.09.2024) звертався з листами щодо заміни товару, але відповіді не отримав. Лише після отримання у листопаді 2024 року додаткової угоди № 1 від 16.10.2024 відповідач дізнався, що заміну товару не погоджено, і 04.11.2024 поставив акумулятори 6СТ-135 за накладною № УТ-1218. Оскільки товар за накладною № УТ-0575 від 29.05.2024 був поставлений і не повернений позивачем, прострочення поставки відсутнє, а стягнення пені за накладною № УТ-1218 від 04.11.2024 є безпідставним.

Щодо прострочення поставки за видатковою накладною № УТ-0647 від 21.06.2024 і твердження позивача про те, що товар отримано 25.10.2024 відповідач вказує, що за позицією № 3 Специфікації сторони погодили поставку акумуляторів 6СТ-90 виробництва ТОВ Іста-Центр у кількості 31 шт. Поставка здійснена 13.06.2024, що підтверджується ТТН № 88020, підписаною представником позивача. Товар доставлено перевізником ТОВ Рабен Україна безпосередньо зі складу постачальника ТОВ АКБ Центр, у якого відповідач попередньо придбав зазначений товар. Отже, фактичне прострочення поставки становить 8 днів (а не 142, як вказує позивач), тому сума пені складає 1 294,23 грн, а решта вимог 21 678,40 грн є безпідставними.

Окрім вказаного відповідач доводить, що доказом факту отримання товару позивачем товару 30.05.2024 та 13.06.2024 є податкові декларації з ПДВ, у яких відображено податковий кредит за накладними, складеними та зареєстрованими у травнічервні 2024 року. Оскільки перша подія - це поставка товару, то дата віднесення сум ПДВ до податкового кредиту свідчить про момент отримання товару позивачем. Тому ці декларації спростовують твердження позивача щодо дати отримання товару та розрахунку штрафних санкцій.

Що стосується позовних вимог по Договору від 05.08.2024, - відповідач вказує, що заявлені до стягнення суми пені (2 089,71 грн) та штрафу (180,18 грн) є обґрунтованими. Кінцевий строк поставки товару за Специфікацією № 1 був до 04.10.2024, а тому дійсно відбулося прострочення поставки товару за видатковими накладними: №№ УТ-1092 та УТ-1093 від 10.10.2024, УТ-1124 від 14.10.2024, УТ-1148 від 17.10.2024 та УТ1154 від 21.10.2024.

З урахуванням попереднього порушення строку за видатковою накладною № УТ-0647 від 21.06.2024 на 8 днів (пеня за дане порушення становить 1 294,23 грн), - загальна сума пені становить 3 384,64 грн. Оскільки порушення строку перевищило 30 днів лише по сумі недопоставки (2 574,00 грн), - загальна сума штрафу становить 180,18 грн.

Таким чином, відповідач визнає позовні вимоги на суму 3 564,82 грн.

Позиція позивача, викладена у відповіді на відзив

Позивач зазначає, що сам факт поставки товару підтверджується лише первинними документами видатковими накладними та здійсненою оплатою.

На ТТН № 522/2 від 29.05.2024 відсутній підпис вантажоодержувача. Аналогічно, акт виконаних робіт від 30.05.2024 підписаний лише представниками відповідача та ФОП Бальошенко А. Г. Інформація про вантаж наведена загально, без артикулів, кодів УКТ ЗЕД та відомостей про виробника.

Подібна ситуація спостерігається й у ТТН № 88020 від 13.06.2024, де зазначено лише загальні дані про вантаж (акумулятори, розміри, кількість, вид пакування, маса), без відомостей про супровідні документи, номер замовлення чи договір.

Внаслідок цього відсутні підтвердження, що саме ці ТТН фіксують поставку товару відповідно до Договору від 05.04.2024. Із вказаних ТТН неможливо встановити дату поставки продукції в розрізі кожної видаткової накладної.

Посилання відповідача на довідку № Д1-8-305 від 13.06.2024 як доказ отримання товару 30.05.2024 необґрунтоване, оскільки в довідці зазначено, що продукція за накладною № УТ-0575 від 29.05.2024 не відповідає Договору від 05.04.2024. Тому недобросовісно з боку постачальника стверджувати що він поставив товар у межах строків, в той же час товар був не той що обумовлювався Договором.

Твердження відповідача про відсутність відповіді позивача на лист від 30.07.2024 не відповідає дійсності, адже листом від 08.08.2024 позивач повідомив про невідповідність запропонованого еквівалента.

Позивач як платник ПДВ застосовує касовий метод податкового обліку, відповідно до якого право на податковий кредит виникає за датою оплати, а не фактичної поставки продукції. Податковий кредит за податковими накладними № 94, 95 від 29.05.2024 та № 69 від 21.06.2024 відображено у деклараціях за місяці, коли фактично здійснено оплату (липень, грудень 2024 та січень 2025). Оскільки податкові декларації відображають не дату поставки, а дату оплати, вони не можуть слугувати доказом факту постачання продукції. Тому позивач просить суд визнати недопустимим доказом податкові декларації.

Позиція відповідача, викладена у запереченнях на відповідь на відзив.

Відповідач вважає, що положення п. 9.1 Договорів щодо застосування штрафних санкцій підлягають застосуванню лише у разі, якщо постачальник не усунув виявлені невідповідності товару протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмового повідомлення від замовника. Тому для стягнення пені чи штрафу позивач мав довести або факт прострочення (недопоставки), або неусунення невідповідностей у встановлений строк.

На переконання відповідача позивач безпідставно посилається лише на дати підписання видаткових накладних як це передбачено п. 8.4 Договорів, згідно з яким датою поставки є дата підписання накладної або її отримання вантажоодержувачем, позаяк фактична дата поставки може не збігатися з датою підписання цих документів.

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, заслухавши представників позивача та відповідача суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.04.2025 між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) було укладено Договір поставки № 53-122-01-24-14619, згідно з яким Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Деталь" зобов`язалося поставити на склад Рівненського відділення філії "ВП "Складське господарство" АТ "НАЕК "Енергоатом" у м. Вараш електричні акумулятори, кількість і асортимент яких визначені у специфікації № 1 до Договору.

Також 05.08.2025 між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) було укладено Договір поставки № 53-122-01-24-15079 згідно з яким Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Деталь" зобов`язалося поставити на склад Рівненського відділення філії "ВП "Складське господарство" АТ "НАЕК "Енергоатом" у м. Вараш запасні частини до легкових автомобілів, кількість і асортимент яких визначені у специфікації № 1 до Договору.

У пункті 3.1 обох Договорів сторонами погоджено, що продукція поставляється в період по 30.11.2024. Строк поставки продукції по даному договору вказаний у специфікації (додаток № 1 до Договору) та визначається кількістю календарних днів з дати оприлюднення даного договору на веб-порталі Уповноваженого органу згідно Закону України "Про публічні закупівлі". Продукція поставляється Постачальником на умовах DDP згідно "Інкотермс-2010". Також згідно з специфікацією сторони погодили строк поставки товару - 60 календарних днів, який відповідно до умов Договору визначається кількістю календарних днів з дати оприлюднення даного договору на веб-порталі Уповноваженого органу згідно Закону України "Про публічні закупівлі".

Враховуючи, що Договір від 05.04.2024 опубліковано на веб-порталі 05.04.2024, то кінцевим строком поставки товару є 04.06.2024.

Враховуючи, що Договір від 05.08.2024 оприлюднено на веб-порталі 05.08.2024, то кінцевим строком поставки товару є 04.10.2024.

Згідно з п. 8.4 Договорів, датою поставки товару є дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем.

Також у п. 8.6. Договорів передбачено, що у випадку виявлення Замовником під час приймання продукції невідповідностей щодо кількості, якості, комплектності, відсутності або неналежного оформлення супровідних документів, Постачальник зобов`язаний усунути виявленні невідповідності протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмового повідомлення (вимоги) від Замовника. У випадку не усунення виявлених невідповідностей постачальник сплачує штрафні санкції передбачені п. 9.1. Договором.

Згідно з п. 9.1. Договорів у випадку порушення строків поставки постачальник зобов`язаний сплатити замовнику пеню і штраф.

Як видно з матеріалів справи відповідач поступово здійснював поставку товару за обома Договорами, а саме:

- за Договором від 05.04.2024 поставив товар на суму 868 318 грн 80 коп згідно з 4-ма видатковими накладними: № УТ-0522, № УТ-0647, № УТ-0575, № УТ-1218;

- за Договором від 05.08.2024 поставив товар на суму 173 702 грн 40 коп згідно з 5-ма видатковими накладними № УТ-1092, № УТ-1093, № УТ-1124, № УТ-1148, № УТ-1154. При цьому товар на суму 2 574 грн 00 коп. взагалі не поставлено.

У зв`язку із тим, що поставка товару відбулася із простроченням, позивач звертався до відповідача із претензіями від 20.12.2024 та від 19.05.2025 за Договором від 05.04.2024 та з претензіями від 18.12.2024, від 19.05.2025 за Договором від 05.08.2024 із вимогою сплатити неустойку, однак вказані вимоги залишилися незадоволеними з боку ТОВ "Агро Деталь". Відтак позивач звернуся до суду із даним позовом, покликаючись на п.п. 8.4, 9.1. Договорів.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства суд при ухваленні рішення враховує наступне.

Як вбачається, спірні правовідносини виникли на підставі двох договорів, котрі за своєю правовою природою є договорами поставки.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями чинного законодавства про поставку та купівлю-продаж.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 ЦК України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Також у ст. 664 ЦК України визначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Судом встановлено, що сторони обумовили між собою та зафіксували у п. 8.4 обох Договорів, що датою поставки товару є дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем.

Як вбачається, договорами встановлений обов`язок продавця доставити товар у м. Вараш, а відтак до спірних правовідносин застосовуються норми ч. 1 ст. 664 ЦК України, згідно з якими обов`язок ТОВ "Агро-Деталь" (продавця) передати товар "Енергоатому" (покупцеві) вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві.

Тобто сторони самостійно визначили момент виконання постачальником обов`язку з передачі товару - датою поставки вважається дата підписання видаткової накладної вантажоодержувачем (покупцем). Таким чином, для встановлення факту прострочення поставки визначальним є не дата складання чи підписання документів постачальником, не дата товаросупровідних документів, а саме дата отримання товару, яка підтверджується підписом вантажоодержувача (позивача).

Судом встановлено, що за Договором від 05.04.2024 поставка товару (акумуляторів) повинна була відбутися до 04.06.2024, але по факту відбулося прострочення поставки товару:

- на суму 547 727 грн 76 коп. - на 2 дні за видатковою накладною № УТ-0522 від 29.05.2024 (товар отримано комірником на склад 07.06.2024);

- на суму 129 804 грн 12 коп. - на 168 днів за видатковою накладною № УТ-0575 від 29.05.2024 (товар по позиціях № 1 та № 2 отримано 20.11.2024 на суму 129 804 грн 12 коп. з ПДВ, а товар по позиції № 3 на суму 29 007 грн 84 коп. з ПДВ повернуто по акту приймання-передачі від 20.11.2024);

- на суму 161 779 грн 08 коп. - на 142 дні за видатковою накладною № УТ-0647 від 21.06.2024 (товар отримано зав. складом 25.10.2024);

- на суму 29 007 грн 84 коп. - на 168 днів за видатковою накладною № УТ-1218 від 04.11.2024 (товар отримано 20.11.2024, - це позиція № 3 з видаткової накладної № УТ-0575 від 29.05.2024 на суму 29 007 грн 84 коп. з ПДВ, котра перед тим була повернута по акту приймання-передачі від 20.11.2024).

За Договором від 05.08.2024 поставка товару (акумуляторів) повинна була відбутися до 04.10.2024, але по факту відбулося прострочення поставки товару:

- на суму 100 377 грн 42 коп. - на 6 днів за видатковими накладними № УТ-1092 та № УТ-1093 від 10.10.2024;

- на суму 59 791 грн 26 коп. на 13 днів за видатковою накладною № УТ-1124 від 14.10.2024;

- на суму 7 891 грн 68 коп на 16 днів за видатковою накладною № УТ-1148 від 17.10.2024;

- на суму 5 642 грн 04 коп на 20 днів за видатковою накладною № УТ-1154 від 21.10.2024.

- недопоставка на суму 2 574 грн 00 коп. триває досі.

В той же час відповідач доводить, що поставка товару згідно з видаткових накладних від 29.05.2025 № УТ-0522 та № УТ-0575 була здійснена 30.05.2025 перевізником ФОП Бальошенко А.Г., що підтверджується актом виконаних робіт від 30.05.2024, в якому вказано, що вантаж доставлено з м. Київ до складу Рівненського відділення ВП «Складське господарство» ДП «НАЕК «Енергоатом» у м. Вараш, а також підтверджується довідкою позивача № Д1-8-305 про виявлені невідповідності по видатковій накладній № УТ-0575, у якій в графі «Дата надходження на склад» зазначено 30.05.2024.

Також відповідач доводить, що товар за видатковою накладною № УТ-1218 від 04.11.2024 на суму 29 007 грн 84 коп. було поставлено 06.11.2024 тому , що замість товарної позиції №?6 Специфікації №?1 (Акумулятор 6СТ-135) він поставив товар з кращими характеристиками (Акумулятор 6ст-140) за видатковою накладною №?УТ-0575 від 29.05.2024, який залишався у розпорядженні позивача. Заявляє, що намагався узгодити заміну товару листами від 30.07.2024 та 03.09.2024, проте відповіді не отримав. Після підписання додаткової угоди №?1 до договору поставки від 16.10.2024, здійснив фактичну поставку Акумулятора 6СТ-135 за видатковою накладною №?УТ-1218 від 04.11.2024.

Відповідач стверджує, що за видатковою накладною №?УТ-0647 від 21.06.2024 було погоджено поставку Акумулятора 6ст-90 (31 шт., номінальна місткість 90 Ач, пусковий струм 850 А) виробництва ТОВ «Іста-Центр» Україна. Товар фактично було поставлено 13.06.2024, а не 25.10.2024, що підтверджується ТТН №?88020 від 13.06.2024 з підписом представника позивача та видатковою накладною постачальника №?2362 від 21.05.2024. Доставка здійснювалась перевізником ТОВ «Рабен Україна». Відповідач зазначає, що кінцевий строк поставки за договором 04.06.2024, отже фактичне прострочення складає 8 днів, а не 142 дні, як зазначає позивач.

Суд критично ставиться до вказаних доводів відповідача, оскільки ключовим моментом для визначення прострочення поставки товару у даному спорі є дата підписання видаткових накладних вантажоодержувачем, а не дата складання або підписання товаросупровідних документів між постачальником та його перевізником, як безпідставно стверджує відповідач. Дата складання або підписання товаросупровідних документів між постачальником та перевізником не визначає момент виконання постачальником обов`язку передати товар покупцеві, і, відповідно, не може слугувати підставою для заперечення прострочення поставки.

Відповідно до частини 1 статті 255 Цивільного кодексу України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Як вбачається, поставка товару за Договором від 05.04.2024 мала бути до 04.06.2025.

Посилання відповідача на ТТН суд оцінює критично, адже фактична дата отримання товару покупцем визначається не датою відправлення або підписання ТТН перевізником і постачальником, а датою підписання видаткової накладної вантажоодержувачем (покупцем), яка і фіксує момент передачі товару та підтверджує його фактичне надходження на склад.

Відтак твердження відповідача, що за видатковими накладними №?-0522 від 29.05.2024 та №?УТ-0575 від 29.05.2024 датою поставки є 30.05.2024, за ВН №?УТ-0647 від 21.06.2024 13.06.2024, а за ВН №?УТ-1218 від 04.11.2024 06.11.2024, на підтвердження чого відповідач посилається на ТТН та експрес-накладну, суперечить умовам укладеного договору. ТТН та експрес-накладні є документами логістики постачальника і перевізника і не визначають момент виконання зобов`язання перед покупцем.

Крім цього, суд враховує, що надана відповідачем копія ТТН №?88020 від 13.06.2024 містить загальні відомості про вантаж («акумулятори, 120х80х100, к-ть 1, вид пакування Євро палета 120х80, маса 70 кг»), однак не містить інформації про супровідні документи, номер посилання/замовлення або договір. Таким чином, із даної ТТН неможливо встановити, що поставка товару відбулася саме за умовами договору №?53-122-01-24-14619 від 05.04.2024 та більше того, що було поставлено саме той товар, котрий обумовлений в специфікації до даного Договору, позаяк як вбачається із матеріалів справи, покупцем уже виявлялися невідповідності товару, поставленого ТОВ «Агро-деталь» за Договором від 05.04.2024. Зокрема, оформлено Довідку №?Д1-8-305 від 13.06.2024 про виявлені невідповідності за видатковою накладною №?УТ-0575 від 29.05.2024, у якій зазначено, що поставлена продукція не відповідає умовам договору та специфікації. Це підтверджує, що фактично отриманий товар не відповідав обумовленим сторонами характеристикам, що виключає можливість вважати факт відправлення за ТТН №?88020 від 13.06.2024 належним виконанням зобов`язання постачальника за Договором від 05.04.2024.

Посилання відповідача на довідку № Д1-8-305 від 13.06.2024 як доказ отримання товару 30.05.2024 є безпідставним та необґрунтованим. Як встановлено судом, позивач склав Довідку № Д1-8-305 про виявлені невідповідності за видатковою накладною № УТ-0575 від 29.05.2024. У довідці зазначено, що продукція за даною видатковою накладною «не відповідає умовам договору № 53-122-01-24-14619 від 05.04.2024». В той же час як видно із відзиву відповідач вважає, що поставка необумовленого умовами Договором товару рівнозначна виконанню його зобов`язань, що саме по собі є неправомірним.

Однак факт дострокової поставки не звільняє відповідача від обов`язку передати товар у повній комплектації, що відповідає умовам договору.

Між сторонами відбувалося листування щодо асортименту товару, котрий слід було поставити. Так, у листах від 30.07.2024 та 03.09.2024 відповідач пропонував еквівалентні товари замість тих які виявилися невідповідними за видатковою накладною № УТ-0575 від 29.05.2024. Проте позивач не погодився на альтернативні варіанти і листом від 08.08.2024 № 22-14848/041 повідомив відповідача про невідповідність запропонованих еквівалентів. В результаті листування між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 від 16.10.2024, котрою внесено зміни в Додаток № 1 "Специфікація № 1", додаток № 2 "Технічна специфікація" до Договору постави від 05.04.2024.

В той же час фактично товар на суму 129 804 грн 12 коп. з ПДВ за видатковою накладною № УТ-0575 від 29.05.2024 по позиціях № 1 та № 2 отримано 20.11.2024, а товар по позиції № 3 на суму 29 007 грн 84 коп. з ПДВ повернуто по акту приймання-передачі від 20.11.2024. Цей товар (позиція № 3) уже за видатковою накладною № УТ-1218 від 04.11.2024 поставлено 20.11.2024.

Відтак суд встановив, що відповідач намагається фактично підмінити факт поставки товару 30.05.2025 із невідповідностями, котрі були усунуті лише в листопаді 2024, ніби-то поставкою товару належного асортименту і складу. Посилання відповідача на довідку №?Д1-8-305 від 13.06.2024 як доказ отримання товару 30.05.2024 є недобросовісним, оскільки ТОВ "Агро-деталь" намагається надати юридичну силу факту вчасної поставки товару, який насправді не відповідав умовам договору, бо був іншим за асортиментом і технічними характеристиками. Означені доводи відповідача про те, що товар був поставлений набагато раніше, ніж вказано у видаткових накладних, не мають правового значення для вирішення цього спору. По-перше, відповідно до умов договору, обов`язок постачальника полягає не лише у своєчасній поставці товару, а й у його відповідності умовам договору, включно з асортиментом і комплектністю.

Сторони самі ж обумовили в Договорах, що дата належного отримання товару визначається підписанням видаткових накладних вантажоодержувачем, а не датою його відправлення, транспортування чи поставки кращого чи будь-якого іншого товару.

Судом встановлено, що відповідач не виконав своїх зобов`язань у строки, передбачені обома договорами, та не усунув виявлені невідповідності за видатковою накладною від 29.05.2025 у строк 30 днів, що є порушенням з боку постачальника Договору та законодавства.

Окремо суд вважає за необхідне надати оцінку доводам відповідача, котрі стосуються податкових накладних.

У постанові від 03.06.2025 у справі № 922/2115/19 Верховний Суд зробив висновок, що « 9.2. … податкова накладна (в залежності від фактичних обставин певної справи) може бути допустимим доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним, якщо сторона, яка заперечує факт поставки вчинила юридично значимі дії: зареєструвала податкову накладну; сформувала податковий кредит за вказаною господарською операцією з контрагентом тощо, оскільки підставою для виникнення у платника права на податковий кредит є факт лише реального (фактичного) здійснення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності.».

АТ «НАЕК «Енергоатом», від імені якого діє філія «ВП «Рівненська АЕС» є платником податку на додану вартість (ПДВ) та відповідно до пункту 44 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України застосовує касовий метод податкового обліку з ПДВ, згідно якого датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата списання коштів з банківського рахунку платника ПДВ як оплати товарів/послуг.

Відповідно, АТ «НАЕК «Енергоатом» від імені якого діє філія «ВП «Рівненська АЕС» податковий кредит з ПДВ, отриманий від ТОВ «Агро-деталь», відображено у декларації з ПДВ за той місяць, у якому було здійснено оплату поставленої продукції.

До позивача надходив адвокатський запит представника відповідача. У відповіді на адвокатський запит повідомлено, що оскільки АТ «НАЕК «Енергоатом», від імені якого діє філія «ВП «Рівненська АЕС» застосовує касовий метод податкового обліку з ПДВ, то АТ «НАЕК «Енергоатом», від імені якого діє філія «ВП «Рівненська АЕС:

- у декларації з ПДВ за травень 2024 не відображено податковий кредит, отриманий від ТОВ «Агро-Деталь» на підставі податкових накладних № 94 від 29.05.2024 (сума податку 91 287,96 грн), № 95 від 29.05.2024 (сума податку 26 468,66 грн);

- у декларації з ПДВ за червень 2024 не відображено податковий кредит, отриманий від ТОВ «Агро-Деталь» на підставі податкової накладної № 69 від 21.06.2024 (сума податку 26 963,18 грн);

- у декларації з ПДВ за липень 2024 відображено податковий кредит з ПДВ, отриманий від ТОВ «Агро-Деталь» в сумі 91 287,96 грн на підставі податкової накладної № 94 від 29.05.2024;

- у декларації з ПДВ за грудень 2024 відображено податковий кредит з ПДВ, отриманий від ТОВ «Агро-Деталь» в сумі 10 855,92 грн

- у декларації з ПДВ за січень 2025 відображено податковий кредит з ПДВ, отриманий від ТОВ «Агро-Деталь» в сумі 10 778,10 грн на підставі податкової накладної № 95 від 29.05.2024 та розрахунку коригування РК № 1 від 20.11.2024 до ПН № 95;

- у декларації з ПДВ за грудень 2024 відображено податковий кредит з ПДВ, отриманий від ТОВ «Агро-Деталь» в сумі 26 963,18 грн на підставі податкової накладної № 69 від 21.06.2024.

Враховуючи зазначене, так як оплата товару за договором була здійснена у липні, грудні 2024 та січні 2025 (факт оплати поставленої продукції відповідачем не заперечуються), то і податковий кредит з ПДВ, отриманий від ТОВ «Агро-Деталь» відображено позивачем у липні, грудні 2024 та січні 2025.

Із урахуванням викладеного, суд враховує доводи відповідача що стосуються податкових декларацій, але оцінює їх критично з огляду на положення п. 8.4. Договорів, згідно з якими датою поставки товару є дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем, а також з огляду на те, що позивач застосовує касовий метод податкового обліку з ПДВ, згідно якого датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата списання коштів з банківського рахунку платника ПДВ як оплати товарів/послуг.

Відповідно податкові декларації у цій справі жодним чином не є тими документами, що підтверджують дату поставки товару на відміну від видаткових накладних, про які сторони самі ж обумовили в договорі. Податкові декларації у даному спорі не можуть замінити видаткові накладні як доказ фактичної поставки товару.

Відповідно ст.ст. 610-611 ЦК України, невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК).

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК).

Штрафними санкціями, відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Суд установив, що частину товару було поставлено позивачу, однак поставки відбулися із простроченням. Також частину товару відповідач взагалі не поставив.

Прострочення поставки товару з боку постачальника є негрошовим зобов`язанням.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 03.03.2020 у справі №922/2220/19, чинним законодавством обмежень щодо розміру стягнення неустойки (пені) за порушення стороною негрошового зобов`язання не встановлено.

Пунктами 9.1 Договорів визначено, що у випадку порушення строків поставки постачальник зобов`язаний сплатити замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки (недопоставки) товару понад тридцять діб, постачальник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, є можливим, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечити виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання таких зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного суду від 25.06.2018 у справі №912/2483/18, від 23.04.2019 у справі №904/3565/18, від 29.05.2018 у справі №910/23003/16, від 19.09.2019 №904/5770/18.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені та штрафу за двома договорами (від 05.04.2024 та від 05.08.2024) в межах заявленого позивачем періоду, судом встановлено, що останній є арифметично вірним, а тому є обґрунтованими позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача:

- пені 0,1 % у розмірі 50 748 грн 50 коп. та штрафу у розмірі 7% - 22 441 грн 37 коп за Договором від 05.04.2024;

- пені 0,1 % у розмірі 2 089 грн 71 коп. та штрафу у розмір 7% - 180 грн 18 коп за Договором від 05.08.2024.

При цьому суд також приймає до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги на суму 3 564,82 грн. (з яких: 1 294 грн 23 коп. пеня за прострочення поставки товару за видатковою накладною № УТ-0647 від 21.06.2024 за Договором від 05.04.2024, а також 2 089 грн 71 коп. пеня і 180 грн 18 коп. штраф за Договором від 05.08.2024).

Підсумовуючи викладене, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Водночас суд враховує, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 та п.1 ч.4 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір сплаченого судового збору згідно з заявленою позивачем ціни позову складає 3 028 грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 8794 від 24.07.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Зважаючи, що відповідач визнав позовні вимоги в частині 3 564,82 грн., а позов підлягає до задоволення повністю на суму 75 459 грн 76 коп., судовий збір в розмірі 2 956 грн 48 коп. (тобто за мінусом 50 % судового збору за позовні вимоги у розмірі 3 564,82 грн.) покладається на відповідача.

50 % судового збору за позовні вимоги у розмірі 3 564,82 грн. (а саме 71 грн 52 коп.) підлягає поверненню позивачу з огляду на норми ч. 1 ст. 130 ГПК України. Ухвалу про повернення позивачу з Державного бюджету України судового збору в сумі 71 грн 52 коп. слід видати після набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 130, 185, 191, 192, 233, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Деталь" про стягнення 75 459 грн 76 коп. задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Деталь" (вул. Академіка Валентина Глушка, 1, м. Запоріжжя, Запорізький р-н, Запорізька обл., 69013, ) на користь Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ) від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (34400, Рівненська обл., м. Вараш; Код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу: 05425046) 50 748 (п`ятдесят тисяч сімсот сорок вісім) грн 50 коп пені та 22 441 (двадцять дві тисячі чотириста одинадцять) грн 37 коп. штрафу за Договором № 53-122-01-24-14619 від 05.04.2024, 2 089 (дві тисячі вісімдесят дев`ять) грн 71 коп. пені та 180 (сто вісімдесят) грн 18 коп. штрафу за Договором № 53-122-01-24-15079 від 05.08.2024, 2 956 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят шість) грн 48 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Повернути ухвалою суду Акціонерному товариству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ) від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (34400, Рівненська обл., м. Вараш; Код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу: 05425046) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 71 (сімдесят одна) грн 52 коп., сплачений згідно з платіжною інструкцією № 8794 від 24.07.2025. Ухвалу видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку визначеному ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складене та підписане "27" жовтня 2025 року.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя І.О. Пашкевич