ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2025 р. Справа№ 910/1483/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Линник А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-консультативний центр сприяння розвитку підприємництва»

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2025

у справі № 910/1483/25 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисловий холдинг»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-консультативний центр сприяння розвитку підприємництва»

про стягнення 1 912 703, 29 грн,

за участю представників сторін згідно з протоколом судового засідання, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промисловий холдинг» (далі також - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-консультативний центр сприяння розвитку підприємництва» (далі також - відповідач) про стягнення 1 210 804,00 грн боргу, 108 872,84 грн 3% річних та 593 026,45 грн інфляційних втрат за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 12/01-2021 від 12.01.2021 (далі також - Договір).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.04.2025 позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-консультативний центр сприяння розвитку підприємництва» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисловий холдинг» 1 210 804,00 грн заборгованості за договором №12/01-2021 про надання поворотної фінансової допомоги від 12.01.2021, 108 872, 84 грн 3% річних, 593 026, 45 грн інфляційних втрат, а також 22 952, 44 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано нормами статей 525, 526, 530, 611, 625, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України та встановленими судом обставинами прострочення виконання відповідачем зобов`язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 12/01-2021 від 12.01.2021 в частині своєчасного повернення отриманих від позивача грошових коштів.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-консультативний центр сприяння розвитку підприємництва» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд визнати поважними причини пропуску ним процесуального строку на подачу апеляційної скарги та поновити Товариству пропущений процесуальний строк. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-консультативний центр сприяння розвитку підприємництва» просить суд апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2025 у справі №910/1483/25 задовольнити повністю, скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-консультативний центр сприяння розвитку підприємництва» 108 872, 84 грн 3% річних та 593 026, 45 грн інфляційних втрат та судового збору в розмірі 22 952, 44 грн і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині, яким у задоволенні частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВИЙ ХОЛДИНГ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-консультативний центр сприяння розвитку підприємництва» про стягнення 108 872, 84 грн 3% річних та 593 026, 45 грн інфляційних втрат відмовити повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, Товариство вказує на те, що під час розгляду спору по суті судом першої інстанції не враховано п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким боржників за договорами позики звільнено від сплати на користь кредитора інфляційних втрат та відсотків річних на період дії в Україні військового стану. Судом також залишено поза увагою правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 06.09.2023 у справі № 910/8349/22, в якій наголошено на наявності підстав для застосування норми п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України до договорів поворотної фінансової допомоги.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2025, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-консультативний центр сприяння розвитку підприємництва» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2025 у справі № 910/1483/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Іоннікової І.А., суддів Михальської Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2025 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/1483/25.

10.06.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від ТОВ «Промисловий холдинг» надійшли заперечення проти відкриття апеляційного провадження у даній справі, обґрунтовані спростуванням факту того, що апелянт був необізнаний щодо наявності рішення у даній справі, так як директором у період його відпусток здійснювалося неодноразове електронне підписання документів, про що свідчать додані до цієї заяви докази. Також, позивач зазначає, що факт перебування директора у відпустці є суб`єктивною обставиною та не доводить існування об`єктивно непереборних обставин, які не залежали від волевиявлення відповідача та були пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, оскільки директор не є єдиним працівником товариства та мав можливість і повинен був передоручити у період своєї відсутності ведення електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» іншому працівнику.

16.06.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/1483/25.

Службовою запискою секретаря судової палати та розпорядженням Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/382/25 від 12.08.2025 у зв`язку з ухваленням Вищою радою правосуддя рішення від 07.08.2025 про звільнення судді Іоннікової І.А., яка є головуючим суддею у справі, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/1483/25.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2025 апеляційну скаргу у справі №910/1483/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Тищенко А.І., Михальської Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-консультативний центр сприяння розвитку підприємництва» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2025 у справі № 910/1483/25 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги, а саме надати докази доплати судового збору за подання апеляційної скарги та надати клопотання про поновлення строку для подачі апеляційної скарги, вказавши інші підстави для поновлення строку.

02.09.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано платіжну інструкцію про доплату судового збору та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначає інші підстави для поновлення строку.

Надавши оцінку матеріалам апеляційної скарги, клопотанню відповідача про поновлення строку на апеляційну оскарження, запереченням позивача на апеляційну скаргу, які надійшли 10.06.2025 через підсистему «Електронний суд», колегія суддів ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2025 поновила Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансово-консультативний центр сприяння розвитку підприємництва» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2025 у справі № 910/1483/25 та відкрила апеляційне провадження. Ухвалою суду призначено розгляд апеляційної скарги на 23.10.2025, а Товариству з обмеженою відповідальністю «Промисловий холдинг» встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 26.09.2025.

Позивач не скористався правом, наданим ст. 263 ГПК України, відзиву на апеляційну скаргу не подав.

У судове засідання, призначене на 14.08.2025 позивач свого уповноваженого представника не направив, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Судова колегія, вислухавши думку представника відповідача щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності позивача, дійшла висновку про наявність підстав для подальшого розгляду справи без участі учасника справи, який не з`явився та не повідомив суд про поважність причин своєї неявки і не подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, згідно з частинами 1 та 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Водночас, колегія звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги.

У судовому засіданні 23.10.2025 колегією суддів було проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Обговоривши доводи апеляційної скарги відповідача, дослідивши докази наявні у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 12.01.2021 між позивачем (Позикодавець) та відповідачем (Позичальник) укладено Договір, відповідно до якого Позикодавець зобов`язувався надати Позичальнику безвідсоткову поворотну фінансову допомогу для поповнення обігових коштів та забезпечення виробничо-господарської діяльності відповідно до статутних цілей, а Позичальник зобов`язувався повернути фінансову допомогу у порядку і строки, визначені цим Договором (пункт 1.1 Договору).

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що максимальний розмір поворотної фінансової допомоги за даним договором становить 1 500 000,00 грн.

Згідно з пунктами 3.1, 3.3 Договору поворотна фінансова допомога надається в гривнях у безготівковому порядку, частинами, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника в установі банку по зазначеним ним реквізитам, у розмірах та строки на вимогу останнього.

Відповідно до пункту 4.1 Договору Позичальник зобов`язується повернути суму фінансової допомоги, отриманої в рамках виконання умов цього договору, в строк до 11.01.2022.

Згодом, сторонами до Договору було укладено додаткову угоду № 1 від 01.09.2021, яка є невід`ємною частиною Договору, в якій сторони домовились, що частина позики у сумі 92 000,00 грн буде повернута Позичальником Позикодавцю у строк до 31.09.2021.

На виконання умов вказаного Договору позивач надав відповідачу поворотну фінансову допомогу у загальній сумі 1 366 913,44 грн, шляхом перерахування грошових коштів п`ятьма частинами (платежами) у безготівковій формі зі свого банківського рахунку в АТ «ОТП Банк» на банківський рахунок відповідача, що підтверджується платіжними дорученнями та листом-довідкою із АТ «ОТП Банку» від 05.02.2025 за вих. № 70-1-1/230, копії яких долучено до матеріалів справи, а саме:

- 540 000,00 грн відповідно до платіжного доручення № 149 від 13.01.2021;

- 670 804,00 грн відповідно до платіжного доручення № 152 від 14.01.2021;

- 42 000,00 грн відповідно до платіжного доручення № 184 від 29.01.2021;

- 50 000,00 грн відповідно до платіжного доручення № 262 від 08.04.2021;

- 64 109,44 грн відповідно до платіжного доручення № 376 від 19.07.2021.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, а також не заперечується відповідачем, останній свої зобов`язання щодо повернення суми фінансової допомоги виконав частково, повернув позивачеві грошові кошти лише в сумі 156 109,44 грн, перерахувавши їх на банківський рахунок позивача частинами, а саме:

- 64 109,44 грн згідно з платіжною інструкцією № 994 від 23.07.2021;

- 92 000,00 грн згідно з платіжною інструкцією № 1111 від 30.09.2021, що підтверджується довідкою від АТ «ОТП Банку» від 05.02.2025 вих. № 70-1-1/230 та банківськими виписками позивача за 22.09.2021 та за 19.07.2021, копії яких долучено до матеріалів справи.

Решта суми отриманої поворотної фінансової допомоги у розмірі 1 210,804,00 грн у строк до 11.01.2022 не була повернута відповідачем, і залишається неповерненою станом на момент розгляду цієї справи.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що Позичальник у випадку неповернення фінансової допомоги у вказаний в пункті 4.1 даного Договору термін, сплачує на користь Позикодавця суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми відповідно до статей 625, 1050 ЦК України.

Позивачем, враховуючи зазначене положення Договору та вимоги статей 625, 1050 ЦК України, на суму прострочення нараховані відповідачу:

- за період з 12.01.2022 до 10.01.2025 (за 1 095 календарних днів прострочення) три проценти річних на загальну суму 108 872,84 грн;

- за період з січня 2022 року до грудня 2024 року включно інфляційні втрати на загальну суму 593 026,45 грн.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

З таким висновком колегія суддів погоджується лише частково.

Так, надаючи оцінку умовам укладеного між сторонами договору, суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про те, що за своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором позики, правовідносини за яким врегульовані главою 71 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина 2 статті 1047 ЦК України).

Як встановлено судом першої інстанції, факт отримання відповідачем суми позики підтверджується вищевказаними платіжними дорученнями та листом-довідкою, наданою АТ «ОТП Банку» від 05.02.2025, копії яких долучено до матеріалів справи.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина 3 статті 1049 ЦК України).

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач у встановлений пунктом 4.1 Договору строк не повернув позивачу позику в сумі 1 210 804,00 грн.

Оскільки факт наявності у відповідача заборгованості за Договором у сумі 1 210 804,00 грн позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову у цій частині.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідачем рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується.

Крім суми основного боргу, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань в частині своєчасного повернення наданої поворотної фінансової допомоги, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми відповідно до статей 625, 1050 ЦК України.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Згідно з підпунктом 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування відсотків або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З аналізу положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» та ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що на Договір від 12.01.2021 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 910/8349/22 від 06.09.2023.

У зв`язку з викладеним, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача інфляційних втрат за весь час прострочення, а також трьох відсотків річних від простроченої суми відповідно до статей 625, 1050 ЦК України є помилковими, оскільки зроблені без урахування положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.

Отже, доводи апеляційної скарги у цій частині, є обґрунтованими.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п.2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до п.п. 3-4 ч.1 ст. 277 ГПК України, є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи усі фактичні обставини справи, встановлені місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, а також доводи відповідача, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, разом з цим, судом неправильно визначено суму вимог, які мають бути задоволені, оскільки безпідставно не застосовано до спірних правовідносин сторін пункт 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2025.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, за наслідками апеляційного провадження, колегія суддів здійснює розподіл судового збору.

Оскільки вимоги позивача у суді першої інстанції задоволено частково, судовий збір підлягає відшкодуванню на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме, у розмірі 14 529,65 грн.

Також, звертаючись з апеляційною скаргою та оскаржуючи рішення суду в частині, відповідач сплатив 12 634,19 грн судового збору, отже, саме у такому розмірі сплачений судовий збір має бути відшкодований позивачем.

Під час застосування ст. 129 ГПК України колегією суддів також враховано норми ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», оскільки і позовна заява, і апеляційна скарга були подані сторонами через підсистему «Електронний суд».

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-консультативний центр сприяння розвитку підприємництва» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2025 у справі № 910/1483/25 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2025 у справі №910/1483/25 змінити.

Викласти резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2025 у такій редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-консультативний центр сприяння розвитку підприємництва» (Україна, 01001, місто Київ, вул. Шота Руставелі, будинок 16; ідентифікаційний код 30780994) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисловий холдинг» (Україна, 01001, місто Київ, вул. Шота Руставелі, будинок 16; ідентифікаційний код 33101495) 1 210 804 (один мільйон двісті десять тисяч вісімсот чотири) гривні заборгованості за договором №12/01-2021 про надання поворотної фінансової допомоги від 12 січня 2021 року, а також 14 529 (чотирнадцять тисяч п`ятсот двадцять дев`ять) гривень 65 копійок судового збору.

У задоволенні позовних вимог про стягнення 108 872,84 грн 3% річних та 593 026,45 грн інфляційних втрат - відмовити».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисловий холдинг» (Україна, 01001, місто Київ, вул. Шота Руставелі, будинок 16; ідентифікаційний код 33101495) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-консультативний центр сприяння розвитку підприємництва» (Україна, 01001, місто Київ, вул. Шота Руставелі, будинок 16; ідентифікаційний код 30780994) 12 634 (дванадцять тисяч шістсот тридцять чотири) гривні 19 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Матеріали справи №910/1483/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.10.2025.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко