ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

31 жовтня 2025 рокуСправа № 912/2765/25

Суддя Господарського суду Кіровоградської області Тимошевська В.В., розглянувши заяву від 27.10.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю "СПРЕЙФОРС" (вул. Соборності, 143, м. Миронівка, Обухівський район, Київська область, 08800, ідентифікаційний код 35825526)

про видачу судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області 27.10.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю "СПРЕЙФОРС" (далі - ТОВ "СПРЕЙФОРС") надійшла заява від 27.10.2025 про видачу судового наказу з вимогою видати судовий наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР АГРОТЕХНОЛОГІЇ" (далі - ТОВ "ЦЕНТР АГРОТЕХНОЛОГІЇ") заборгованості у розмірі 282 198,02 грн, з покладенням на боржника судових витрат.

Вказана заява обґрунтована несплатою боржником вартості поставленого товару за договором поставки та надання послуг №9032 від 11.04.2025.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Положеннями ч. 1-2 ст. 154 ГПК України визначено, що суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 1 ст. 148 ГПК України).

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Отже, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. З цією метою, насамперед, необхідно встановити факт настання строку виконання боржником зобов`язання, його розмір.

У заяві про видачу судового наказу зазначено, що ТОВ "СПРЕЙФОРС" виконало свої зобов`язання з поставки товару за договором №9032 від 11.04.2025 (далі - договір), однак боржник не здійснив оплату поставленого товару.

На підтвердження грошової вимоги заявником надано суду копії: договору поставки та надання послуг №9032 від 11.04.2025, підписаного сторонами в електронній формі; претензії від 28.07.2025; акта звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2025 по 09.10.2025 за договором №9032 від 11.04.2025, згідно якого станом на 09.10.2025 заборгованість ТОВ "ЦЕНТР АГРОТЕХНОЛОГІЇ" перед ТОВ "СПРЕЙФОРС" становить 282 198,02 грн.

Відповідно до п. 1.2. договору найменування товару, його кількість, номенклатура, асортимент, ціна та вартість товару вказуються в видаткових накладних та рахунках, якими супроводжується такий товару під час кожної окремої поставки протягом строку дії цього Договору.

Згідно з п. 1.5. договору перехід до покупця права власності на товар відбувається в момент фактичної передачі товару покупцю та підписання видаткових накладних.

У п. 2.1. договору сторонами погоджено, що всі ризики стосовно товару переходять до покупця не пізніше моменту передачі товару покупцеві, що підтверджується відповідними накладними, підписаними уповноваженими представниками сторін або іншими належними та допустимими доказами.

Положеннями п. 3.4. договору передбачено, що покупець, якщо інші умови розрахунку не обумовлено в специфікації/додатку до Договору, сплачує вартість товару, вказану у товарно-транспортних накладних, на умовах 100% передоплати, шляхом перерахування суми коштів, вирахуваної відповідно до умов, вказаних у п.п. 3.2 та 3.3 Договору на розрахунковий рахунок постачальника.

За умовами п. 5.1. договору приймання товару по кількості та якості проводиться покупцем в день його отримання від постачальника на підставі товаросупровідних документів.

Суд враховує, що Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" містить визначення поняття "господарська операція", яким є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (ст. 1 Закону).

Згідно вказаного Закону, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи (ст. ст. 1, 9 Закону).

Закон наводить основні вимоги, яким мають відповідати первинні бухгалтерські документи.

Суд встановив, що подана заява не містить посилання на видаткові накладні, інші товаросупровідні документи (їх номери, дати складення, інші ідентифікуючі ознаки), за якими товар фактично поставлено. До заяви про видачу судового наказу таких документів не додано.

Як зазначено, вимога заявника ґрунтується виключно на договорі, претензії та акті звірки. Проте, за змістом Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", договір не є первинним документом, оскільки не містить відомості про господарську операцію, а лише підтверджує домовленість між сторонами про встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Акт звірки у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Отже, заявник не надав відповідні первинні документи (видаткові накладні, товарно-транспортні накладні тощо) на підтвердження факту поставки товару та, відповідно, виникнення у ТОВ "ЦЕНТР АГРОТЕХНОЛОГІЇ" заборгованості з оплати поставленого товару в сумі 282 198,02 грн.

З наведеного слідує, що до заяви не додано належних доказів в обґрунтування заявленої до стягнення заборгованості у розмірі 282 198,02 грн, що могли б свідчити про виникнення такої вимоги.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

З підстав викладеного, суддя відмовляє у видачі судового наказу за вимогою про стягнення 282 198,02 грн боргу, оскільки із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК).

Суддя звертає увагу заявника, що відповідно до ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Згідно з ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 147, 148, 150-153 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "СПРЕЙФОРС" у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР АГРОТЕХНОЛОГІЇ" заборгованості у розмірі 282 198,02 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду у порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Копію ухвали направити Товариству з обмеженою відповідальністю "СПРЕЙФОРС" та Товариству з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР АГРОТЕХНОЛОГІЇ" до електронних кабінетів.

Суддя В.В.Тимошевська