ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2025м. ДніпроСправа № 904/3480/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Манастирного В.О., розглянув спір

за позовом Вороньківського ліцею Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, с. Вороньків, Київська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія", м. Павлоград, Дніпропетровська область

про розірвання договору та стягнення 221 850,00 грн.

Представники:

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Вороньківський ліцей Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про розірвання договору № 13 про закупівлю від 13.03.2024 та стягнення 221 850,00 грн., що складають суму грошових коштів за невикористані талони (скретч-картки) на відпуск дизельного палива в кількості 4 350 л.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 13 про закупівлю від 13.03.2024 в частині відпуску на АЗС постачальника 4 350 л дизельного палива за отриманими скретч-картками відповідно до видаткової накладної № 0001/0000594 від 25.03.2024.

У межах визначеного законом строку сторонам була надана можливість скористатись своїми правами на подання заяв по суті справи з документальним обґрунтуванням.

Відповідач відзив на позов не надав.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою від 07.07.2025 позовну заяву Вороньківського ліцею Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області залишено без руху у зв`язку з тим, що остання подана без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

08.07.2025 від позивача через систему "Електронний суд" до суду надійшла заява про усунення недоліків, у зв`язку з чим господарським судом відкрито провадження у справі № 904/3480/25, її розгляд вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.09.2025, про що постановлено ухвалу від 14.07.2025.

02.09.2025 підготовче засідання не відбулося у зв`язку з технічною неможливістю представника позивача, який подав відповідне клопотання, участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, що стало підставою для продовження строку підготовчого провадження на 30 днів до 13.10.2025 та призначення підготовчого засідання на 23.09.2025, про що постановлено відповідну ухвалу.

Під час підготовчого провадження господарським судом вирішені питання, визначені частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим господарським судом 23.09.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 14.10.2025, про що постановлено відповідну ухвалу.

Представники учасників процесу у судове засідання 14.10.2025 не з`явились, проте, останні були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується залученими до матеріалів справи довідками про доставку електронного листа (ухвали суду від 23.09.2025) до електронного кабінету ТОВ "Тенегія" 23.09.25 20:24 та електронного кабінету Вороньківського ліцею Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області 23.09.25 20:30.

14.10.2025 від позивача через систему "Електронний суд" до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника останнього.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

14.10.2025 у судовому засіданні ухвалено рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

УСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором № 13 про закупівлю від 13.03.2024 в частині відпуску на АЗС постачальника 4 350 л дизельного палива за отриманими скретч-картками відповідно до видаткової накладної № 0001/0000594 від 25.03.2024; наявності/відсутності підстав для розірвання договору № 13 про закупівлю від 13.03.2024.

13.03.2024 Вороньківським ліцеєм Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області (далі - замовник, позивач у даній справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тенегія" (далі постачальник, відповідач у даній справі) укладено договір про закупівлю № 13 (далі договір).

Відповідно до пункту 1.1. зазначеного вище договору постачальник зобов`язується передати у власність замвоника, а замовник - прийняти й оплатити бензин А-95 та дизельне паливо, за кодом ДК 021:2015:09130000-9 - Нафта і дистиляти (далі - товар).

Найменування, кількість та ціни за одиницю товару зазначені у додатку № 1 "Специфікація № 1" та додатку № 2 "Специфікація № 2" до цього договору (пункт 1.2.).

Згідно з пунктом 1.3. покупець забезпечує приймання та оплату товару в кількості та за цінами відповідно до цього договору.

Пунктом 1.4. договору встановлено, що ціна за 1 л товару вказується у видаткових накладних на товар.

Кількість (обсяг) закупівлі товару може бути зменшена залежно від реального фінансування видатків замовника (пункт 1.5. договору).

У пункті 3.1. сторонами узгоджено, що загальна сума цього договору становить - 421 770,00 грн. з ПДВ - 70 295,00 грн.

Відповідно до пункту 3.3. договору оплата здійснюється протягом 10 робочих днів з моменту підписання видаткової накладної шляхом перерахування замовником грошових коштів у національній грошовій одиниці на поточний рахунок постачальника.

У разі затримки фінансування оплата за переданий товар здійснюється протягом 10 банківських днів з моменту отримання замовником відповідних коштів на свій рахунок (пункт 3.4. договору).

Пунктом 4.1. договору сторонами узгоджено місце поставки товару, а саме, поставка товару здійснюється через мережу АЗС учасника на підставі талонів номіналом 5 або 10 або 15 або 20 літрів.

Згідно з пунктом 4.2. строк (термін) поставки товару - до 31.12.2024.

Одночасно з передачею товару постачальник зобов`язаний передати замовникові видаткову накладну (пункт 4.3. договору).

Після погодження сторонами асортименту, кількості та ціни товару (товарної партії) постачальник надає за видатковою накладною замовнику талон(и) на пальне номіналом 5 або 10 або 15 або 20 літрів (пункт 4.4. договору).

Пунктом 4.5. договору встановлено, що передача замовнику талонів на пальне здійснюється за місцем знаходження замовника за адресою: вул. Київська, 1, с. Вороньків, Київська обл., Бориспільський район, уповноваженій особі замовника.

На підставі талону на пальне здійснюється відпуск товару на АЗС. Талон на пальне не є розрахунковим чи платіжним засобом (пункт 4.6. договору).

Відповідно до пункту 4.7. договору передача замовнику товару здійснюється постачальником на АЗС шляхом заправки автомобілів замовника при пред`явленні довіреними особами замовника талонів.

Згідно з пунктом 4.8. договору АЗС здійснює відпуск нафтопродуктів цілодобово. Автотранспортні засоби заправляються нафтопродуктами на АЗС через паливо роздавальні колонки в порядку черги.

Товар передається замовнику на АЗС лише на підставі пред`явленого оператору АЗС талону на пальне, термін дії якого ще не закінчився (пункт 4.10. договору).

Договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2024, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань, а в частині розрахунків - в межах зареєстрованих в Управлінні Державної казначейської служби фінансових зобов`язань (пункт 9.1. договору).

Доказів пролонгації спірного договору матеріали не містять.

В той же час, слід зазначити про те, що згідно зі статтями 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 631 Цивільного кодексу України та частиною 7 статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17 зазначила про те, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України, частиною першою статті 202 Господарського кодексу України такою підставою є виконання, проведене належним чином.

Відповідно, зобов`язання сторін, передбачені договором про закупівлю № 13 від 13.03.2024, не були припинені.

У матеріалах справи наявні специфікації №№ 1, 2 (додатки №№ 1, 2 до спірного договору), в яких сторонами узгоджено найменування товару, його кількість, одиницю виміру, ціну за одиницю виміру без ПДВ та загальну суму без ПДВ, а саме: дизельне паливо в кількості 8 070 літрів за ціною 42,50 грн. без ПДВ на суму 342 975,00 грн. без ПДВ, всього з ПДВ 411 570,00 грн.; бензин А-95 в кількості 200 літрів за ціною 42,50 грн. без ПДВ на суму 8 500,00 грн. без ПДВ, всього з ПДВ 10 200,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у березні 2024 поставлено позивачеві товар (дизпаливо у загальній кількості 8 070 л в скретч-картках) на загальну суму 411 570,00 грн., що підтверджується підписаною та скріпленою печатками сторін видатковою накладною № 0001/0000594 від 25.03.2024 (ціна 1 літра товару складає 51,00 грн. з ПДВ) та специфікацією № 0001/0000594-С відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до вказаної видаткової накладної.

Позивачем, в свою чергу, здійснено розрахунки за поставлений відповідачем товар (дизпаливо в скретч-картках), що підтверджується залученою до матеріалів справи платіжною інструкцією № 183 (внутрішній номер 336560279) від 26.03.2024 на суму 411 570,00 грн.

У видатковій накладній 0001/0000594 від 25.03.2024 зазначено, що відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-карти) на отримання товару відповідно до "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997. Скретч-карта є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картах вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати одержувачу товар іншої марки чи в іншій кількості, ніж зазначено в скретч-карті.

Звертаючись з даним позовом до суду Вороньківський ліцей Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області зазначає про те, що позивач не має можливості використати отримані за спірним договором талони у зв`язку з тим, що АЗС відповідача не працюють.

Таким чином, за твердженням позивача, у нього залишилися невикористаними талони (скретч-картки) на отримання дизпалива в загальній кількості 4 350 літрів на загальну суму 221 850,00 грн.

До матеріалів справи залучено зазначені вище невикористані талони (скретч-картки) на отримання товару (дизпалива) за спірним договором, які не містять посилань на термін дії довірчих документів, що свідчить про необмежений строк для їх використання.

Вказує позивач і про те, що 01.04.2025 його підприємство звернулось до відповідача із претензією № 01-46/43 з вимогою про повернення вартості невикористаних талонів (скретч-карток) на отримання дизпалива в кількості 4 350 л, на підтвердження чого Вороньківським ліцеєм Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області залучено до матеріалів справи фіскальні чеки від 01.04.2025 та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, проте, опису вкладення у цінний лист останнім суду не надано, що позбавляє суд можливості встановити, які саме документи було направлено та отримано 08.04.2025 відповідачем відповідно до зазначених вище фіскальних чеків та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Вказана вимога залишилась ТОВ "Тенегія" без відповіді та належного реагування, що і стало причиною виникнення спору у даній справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини 1 статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частини 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Як вже було зазначено вище, у видатковій накладній від 25.03.2024 № 0001/0000594 до спірного договору сторонами узгоджено, що відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-карти) на отримання товару відповідно до "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997. Скретч-карта є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картах вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати одержувачу товар іншої марки чи в іншій кількості, ніж зазначено в скретч-карті.

Тобто, придбаний позивачем товар (дизпаливо) за спірним договором у загальній кількості 4 350 л по факту перебуває у відповідача і поставка його здійснюється шляхом заправлення автомобілів позивача після пред`явлення довірчих документів (скретч-карток), що також узгоджується з пунктами 4.6., 6.7., 4.10. спірного договору про закупівлю.

Згідно з частинами першою, другою статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права випливає, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки, законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.08.2019 у справі № 911/1958/18.

Поданий позов є належним способом реалізації права позивача на повернення суми попередньої оплати в разі не поставки товару.

Відповідно до частини першої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказів виконання зобов`язання щодо здійснення поставки товару шляхом видачі (заправки) з АЗС вказаного у спірних довірчих документах (скретч-картках на отримання дизпалива у загальній кількості 4 350 літрів) об`єму і марки товару відповідач на момент розгляду спору не надав.

Не надано останнім і доказів повернення позивачеві сплачених у якості передоплати за товар грошових коштів у розмірі 221 850,00 грн.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення зазначеної вище суми слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про розірвання договору № 13 про закупівлю від 13.03.2024 господарський суд зазначає про таке.

Згідно з частинами 1, 2 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частинами 1-3 статті 653 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відповідно до частин 4, 5 статті 653 Цивільного кодексу України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Як вже було зазначено вище, у пункті 9.1. договору про закупівлю № 13 від 13.03.2024 сторони погодили, що цей договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2024.

Дострокове розірвання договору може мати місце лише за взаємною згодою сторін (пункти 10.2.-10.4. зазначеного вище договору).

Доказів пролонгації спірного договору матеріали не містять.

Господарський суд звертає увагу на те, що варто розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань, визначених ним.

Статтею 631 Цивільного кодексу України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України такою умовою є виконання, проведене належним чином. Припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань не є тотожними поняттями.

Навіть після припинення дії договору, невиконані стороною зобов`язання за ним залишаються чинними для такої сторони-боржника, і вказана обставина не звільняє останнього від виконання обов`язку протягом того часу, коли існує відповідне зобов`язання.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що розірвано може бути лише чинний договір (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення).

Аналогічні правові позиції викладені у постанові Великої палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.09.2022 у справі № 913/703/20 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2023 № 910/97/22, від 20.09.2023 у справі № 910/11390/22, від 14.09.2023 у справі № 910/4725/22, від 18.11.2019 у справі № 910/16750/18, від 07.08.2018 у справі № 910/7981/17.

Відповідно, право сторони розірвати договір, передбачене статтею 651 Цивільного кодексу України, виникає лише щодо договорів, які є чинними.

Господарським судом встановлено, що на час звернення позивача з даним позовом спірний договір закінчив свою дію 31.12.2024.

Закінчення строку дії договору означає, що між його сторонами у майбутньому не будуть виникати взаємні права та обов`язки, що випливали із цього договору. Але ті зобов`язання, які вже існують на момент закінчення строку дії договору, будуть існувати і після його закінчення доти, доки вони не будуть припинені на підставах, встановлених договором або законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.04.2021 у справі № 912/1025/20, від 10.02.2021 у справі № 908/288/20, від 04.04.2023 № 916/1349/21 та від 26.07.2023 у справі № 914/1954/20.

З огляду на те, що з позовною заявою про розірвання спірного договору позивач звернувся у червні 2025 року, тобто після закінчення строку його дії, та зважаючи на те, що розірвано може бути лише чинний договір (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення), вимоги останнього про розірвання договору про закупівлю № 13 від 13.03.2024, у зв`язку з істотним порушенням його умов, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, суд звертає увагу на те, що 05.09.2025 відбулась державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу позивача - Вороньківський ліцей Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області (), зокрема змінено його найменування на Опорний заклад освіти Вороньківський академічний ліцей Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 10.10.2025.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним внести відповідні зміни в назву підприємства позивча.

Щодо розподілу судових витрат господарський суд зазначає про таке.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 3 028,00 грн.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 916/228/22 зазначено про те, що особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи "Електронний суд", мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України "Про судовий збір" (п. 8.23).

Так, позивачем заявлено позовні вимоги майнового характеру на загальну суму 221 850,00 грн. та одну позовну вимогу немайнового характеру (розірвання договору про закупівлю № 13 від 13.03.2024).

Отже, сума судового збору за подання даного позову через систему "Електронний суд" складала 5 084,60 грн. (0,8 х (3 028,00 грн. + 221 850,00 грн. х 1,5%).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у загальному розмірі 6 355,75 грн. відповідно до платіжних інструкцій № 714 (внутрішній номер 431947281) від 24.06.2025 на суму 3 327,75 грн. та № 713 (внутрішній номер 431947280) від 24.06.2025 на суму 3 028,00 грн.

У статті 7 Закону України "Про судовий збір" унормовано, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом (частина 1 зазначеної вище статті).

Таким чином, позивачу із Державного бюджету України підлягає поверненню судовий збір в сумі 1 271,15 грн. (6 355,75 грн. - 5 084,60 грн.), який надмірно сплачено при зверненні з позовом до суду, в порядку, встановленому статтею 7 Закону України "Про судовий збір", за відповідною заявою (відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, зі змінами).

Розподіл судового збору здійснюється судом відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статями 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Змінити найменування позивача - Вороньківський ліцей Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області на Опорний заклад освіти Вороньківський академічний ліцей Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" (51400, Дніпропетровська обл., Павлоградський р-н, місто Павлоград, вул.Соборна, будинок 99, ) на користь Опорного закладу освіти Вороньківського академічного ліцею Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області (08352, Київська обл., Бориспільський р-н, село Вороньків, ВУЛИЦЯ КИЇВСЬКА, будинок 1, ) 221 850,00 грн. - основного боргу та 2 662,20 грн. - судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Загальна сума, що підлягає до стягнення, складає 224 512,20 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 24.10.2025.

Суддя І.Ф. Мельниченко