ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

27.10.2025м. ДніпроСправа № 904/5966/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П., розглянувши

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України", 01032, м.Київ, бул.Тараса Шевченка, буд.38/40А,

про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія", 51400, Дніпропетровська обл., Павлоградський р-н., м.Павлоград, вул.Соборна, буд.99, заборгованості за невиконання умов договору поставки №187 від 23.05.2025р. у розмірі 24 500,20грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України" надійшла заява про видачу судового наказу з вимогою про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" у загальному розмірі 24 500,20грн., а також судового збору у розмірі 302,80грн.

Заявлені вимоги обґрунтовані неналежним виконанням боржником умов договору поставки №187 від 25.05.2024р. в частині поставки оплаченого заявником товару.

Проаналізувавши матеріали заяви про видачу судового наказу, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою статті 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Частиною другою статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги (пункт 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 № 14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження").

Отже, Господарський процесуальний кодекс України передбачає можливість задоволення заяви про видачу судового наказу лише за умови безспірності вимог. Відповідно заявник, крім іншого, має додати документи, що вказують на правильність та безспірність грошових сум.

Згідно з пунктами 1, 8 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до частини другої статті 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, зокрема: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються (пункт 4); перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги (пункт 5).

Згідно з актом від 21.10.2025р. про втрату документів або перепідшивання справи, відсутність вкладень або порушень цілісності, пошкодження конверта (паковання) вбачається, що під час отримання поштою Позовної заяви №б/н, від 10.10.2025р. яка надійшла від Товариства з обмеженою відповідальністю "Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України", не виявилося вказаних у додатку документів, відсутній, пошкоджений, виявлено недоліки: пункт 7. Копія рахунку 0001/0003054 від 25.11.2024.

Отже, до заяви про видачу судового наказу не додано всіх доказів, що підтверджують обставини, якими обґрунтовано заявлені вимоги.

Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов до висновку про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з частинами першою, другою статті 154 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Частиною другою статті 152 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до частини першої статті 153 Господарського процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Частиною другою статті 151 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 150-153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України" у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" заборгованості за невиконання умов договору поставки №187 від 23.05.2025р. у розмірі 24 500,20грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.П. Панна