28.10.2025Справа № 910/9974/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Солар М» про розподіл судових витрат у справі № 910/9974/25
про стягнення 1 501 080, 66 грн,
Представник сторін: не викликались
До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Солар М» (далі за текстом - ТОВ «Солар М», Позивач) з позовом до Державного підприємства «Гарантований покупець» (далі за текстом - ДП «Гарантований покупець», Відповідач) про стягнення 1 501 080, 66 грн інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання за рішенням Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 у справі № 910/2992/24.
В обґрунтування заявленого позову, Позивач зазначає, що Відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 у справі № 910/2992/24 в силу чого Позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат із врахуванням часткової сплати боргу.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 позов ТОВ «Солар М» задоволено частково, стягнуто з ДП «Гарантований покупець» на користь ТОВ «Солар М» інфляційні втрати - 966 553 грн 80 коп та судовий збір - 11 598 грн. У задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

17.10.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява ТОВ «Солар М» про здійснення розподілу витрат на професійну правничу допомогу та стягнення останніх в розмірі 48 292, 50 грн з Відповідача, враховуючи часткове задоволення позову.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд зазначає, що у прохальній частині позову Позивач повідомив суд про подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу у порядку частини 8 статті 129 ГПК України у зв`язку з чим таке питання при ухваленні рішення судом не вирішувалося.

Враховуючи надходження від Позивача заяви про розподіл судових витрат, до якої додано докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу Позивачем до матеріалів справи надано наступні копії документів:

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3783/10 від 30.10.2008;

- посвідчення адвоката № 3783/10 від 30.10.2008;

- ордер серії АІ № 1564825 від 10.03.2024;

- договір про надання правової допомоги № 246/2024 від 20.02.2024, пунктом 4.1 якого визначено, що гонорар клієнт оплачує в розмірі та в порядку згідно додатку № 2 до договору;

- додаток № 2 до договору про надання правової допомоги № 246/2024 від 20.02.2024, пунктом 1 якого закріплено фіксований розмір гонорару адвоката - 3 000 грн за годину роботи;

- акт приймання-передавання наданих адвокатських послуг від 15.10.2025 на суму 75 000 грн, підписаний сторонами без зауважень та претензій.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Пунктом 3 статті 244 ГПК України закріплено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Так, зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 та 2 частини 3 статті 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із визначеними частиною 4 вказаної статті критеріями.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Із поданого Позивачем акту приймання - передавання наданих адвокатських послуг від 15.10.2025 вбачається, що сума 75 000 грн складається з наступних послуг:

- підготовка та подання позову, розрахунок боргу та додаткових матеріалів для пред`явлення позову до суду - 17 годин затраченого часу вартістю 51 000 грн;

- підготовка та подання відповіді на відзив - 6 годин затраченого часу вартістю 18 000 грн;

- підготовка та подання додаткових пояснень щодо преюдиції з урахуванням висновків ВП ВС від 10.09.2025 - 2 години затраченого часу вартістю 6 000 грн.

Вказаний акт підписано сторонами без зауважень та претензій зі сторони клієнта (Позивача) та адвоката, що свідчить про належність наданих адвокатських послуг.

Заперечення Відповідача щодо розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу викладено у відзиві на позовну заяву, виходячи із вказаного Позивачем попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Так, Відповідачем зазначено, що заявлені до відшкодування витрати не підтверджені належними доказами, Позивачем не зазначено, які саме послуги (роботи) адвокатом включено до орієнтовно заявленої суми.

Додатково Відповідач у поданих запереченнях звертає увагу суду на те, що підготовка позовної заяви здорожчала на 1 000 грн порівняно із вартістю, яка визначалась Позивачем попередньо.

Витрати часу тривалістю 17 годин на підготовку позовної заяви про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат на переконання Відповідача є надмірно завищеними оскільки ціна позову могла бути розрахована простим математичним шляхом або шляхом застосування онлайн калькуляторів які є у відкритому доступі та не потребують спеціальних знань.

Підсумовуючи зазначене, Відповідач стверджує, що витрати на професійну правничу допомогу мають відповідати критерію розумної необхідності, бути реальними, а суд може не присуджувати до відшкодування стороні всю суму витрат у заявленому розмірі.

Крім того, Відповідач звертає увагу суду на те, що 25.02.2022 НКРЕКП прийнято постанову № 332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду», відповідно до пункту 16 якої Регулятором передбачено зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.

Дослідивши надані сторонами докази та викладені позиції сторін, суд зазначає, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Велика Палата Верховного Суду у постанові по справі № 922/1964/21 від 16.11.2022 зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами 1 та 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд вказує, що з аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру та/або погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 вказано Закону, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Як встановлено судом вище, між Позивачем та адвокатом погоджено погодинну форму оплати послуг адвоката.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

По - перше, як вірно звертає увагу суду Відповідач, позов у даній справі складається із шести сторінок. Предмет позову у справі № 910/9974/25 є похідним від справи № 910/2992/24, а тому представнику Позивача (адвокат Проскурня Т.В.) вже були відомі обставини справи та суть спірних правовідносин.

Враховуючи те, що дана справа не є справою значної складності, обґрунтовується преюдиційними обставинами, суд дійшов висновку, що зазначення адвокатом Позивача 17 годин робочого часу на підготовку позову та розрахунок боргу є надмірно завищеним та необґрунтованим.

На переконання суду, проведені адвокатом розрахунки 3 % річних та інфляційних витрат, не є складними, складаються фактично із суми основного боргу, яка поступово зменшувалась з огляду на оплати Відповідача.

Відтак, справедливим та розумним буде покладення на Відповідача вартості такої послуги лише в межах суми 21 000 грн (7 годин * 3 000 грн).

По - друге, подана до справи № 910/9974/25 відповідь на відзив також містить доводи сторони, які вже розглядалися судом та зокрема відображені у рішенні по справі № 910/2992/24, що нівелює можливість затрати адвокатом 6 годин часу для її підготовки.

Відтак, справедливим та розумним буде покладення на Відповідача вартості послуги з написання відповіді на відзив лише в межах 9 000 грн (3 години * 3 000 грн).

Що стосується включення адвокатом Позивача до витрат на професійну правничу допомогу послуги з підготовки та подання додаткових пояснень суд зазначає, що надання письмових пояснень стороною не заборонено чинним процесуальним законодавством, натомість оцінка таких пояснень здійснюється судом при вирішені спору по суті.

Крім того, правова позиції Відповідача, яка ґрунтується на судовій практиці Верховного суду у справі № 905/21/19 викладена Відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Заперечуючи щодо таких доводів Відповідача, Позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву.

Відтак, на переконання суду, підготовка та подання стороною Позивача письмових пояснень з урахуванням висновків Верховного Суду є виключно суб`єктивною поведінкою сторони задля донесення суду власної правової позиції, а тому покладення витрат за таку послугу вартістю 6 000 грн на сторону Відповідача є несправедливим та нерозумним.

Пунктом 3 частини 4 статті 129 ГПК України закріплено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В сукупності зазначеного, справедливим та обґрунтованим, таким що відповідає критеріям закріплених частиною 5 статті 129 ГПК України буде покладення на Відповідача обов`язку з відшкодування Позивачу 19 317, 16 грн. витрат на професійну правничу допомогу з огляду на часткове задоволення позову у даній справі.

Посилання Відповідача на постанову НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 в частині вирішення питання розподілу судових витрат є безпідставним оскільки не стосуються питання розподілу судових витрат.

Керуючись частинами 1-2 статті 74, статтею 76, 86, 123, 126, 129, 221 та 244 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Солар М» про розподіл судових витрат у справі № 910/9974/25 - задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Гарантований покупець» (вул. Симона Петлюри, буд. 27, м. Київ, 01032; ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Солар М» (вул. Вишнева, буд. 15, смт. Широке, Дніпропетровська обл., 53700; ідентифікаційний код 42306230) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19 317 (дев`ятнадцять тисяч триста сімнадцять) грн 16 коп.

3. У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

4. Видати накази після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення підписано: 28.10.2025

Суддя Антон ПУКАС