ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року Справа № 910/617/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Тимошенко О.М. , суддя Миханюк М.В.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з`явився

відповідача: представник Степанюк О.В. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Агро УЛФ" (Sp.z.o.o.) (Польща) на рішення Господарського суду Волинської області, ухваленого 13.08.25р. суддею Вороняком А.С. у м.Луцьку, повний текст складено 25.08.25р. у справі № 910/617/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Агро УЛФ" (Sp.z.o.o.) (Польща)

до відповідача Остап`юка Івана Петровича

про стягнення 11 438, 49 євро

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

1.1. Предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення Господарського суду Волинської області у справі № 910/617/25 від 13.08.2025.

1.2. Рішенням Господарського суду Волинської області від 13.08.2025 у справі №910/617/25 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Агро УЛФ" (Sp.z.o.o.) (Польща) до Фізичної особи - підприємця Остап`юка Івана Петровича про стягнення 11 438, 49 євро.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Рішення суду першої інстанції, мотивоване тим, що позивачем не доведено наявності у відповідача протиправної поведінки, а саме, факту того, що саме ФОП Остапюк І.П. (водій ОСОБА_1 ) під час перевезення товару пошкодив його, що призвело до понесення позивачем збитків. Посилання позивача на погане керування транспорту водієм або, можливо, аварійною зупинкою транспортного засобу є припущеннями позивача, які жодним чином не обґрунтовані.

2.2. Порушення боржником зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - об`єктивним наслідком такого порушення. Протиправна дія чи бездіяльність заподіювача тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками, та є невідворотнім наслідком порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

2.3. Таким чином позивачем не доведено прямої причетності відповідача до пошкодження товару, а відтак і причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та збитками позивача. Адже розмір збитків є обов`язковою складовою цивільно-правової відповідальності.

2.4. Поряд з тим, сама по собі товарно-транспортна накладна (CMR б/н від 19.06.2024) не містить відомості щодо проведення фактичного перерахунку реально пошкодженого товару та яким способом він здійснений, а відтак не вбачається за можливе встановити визначену позивачем кількість пошкоджених яєць.

2.5. Окрім того, у матеріалах справи відсутні докази повернення пошкодженого товару вантажовідправнику (виробнику). Позивач також не надав доказів утилізації 5040 лотків яєць у зв`язку з неможливістю їх подальшого використання.

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

3.1. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Агро УЛФ" (Sp.z.o.o.) (за підписом адвоката Негодуйко Г.В.), 12.09.2025 через систему "Електронний суд", звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою (вх3973 від 12.09.2025) в якій просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 13.08.2025 у справі №910/617/25 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі позовні вимоги; стягнути з ФОП Остап`юк І.П. (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ "Трейд Агро УЛФ" (Sp.z.o.o.) (Польща) збитки в розмірі 11000,00 євро та відсотки, нараховані на компенсацію, що підлягає сплаті, у розмірі 438 євро 49 євро центів; cтягнути з ФОП Остап`юк І.П. (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ "Трейд Агро УЛФ" (Sp.z.o.o.) (Польща) витрати на професійну правничу допомогу 25 000,00 грн в суді апеляційної інстанції. Здійснити перерозподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 45000,00грн. Судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, покласти на відповідача.

3.2. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Господарський суд Волинської області, відмовляючи в позові, дійшов висновку, що Позивач не надав достатніх доказів для підтвердження наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для відшкодування збитків: протиправної поведінки Відповідача, розміру збитків та причинно-наслідкового зв`язку між ними. При цьому, висновки суду першої інстанції зроблені на припущеннях, не підтверджених належними доказами, а також ґрунтуються на низці логічних суперечностей, зокрема, на вибірковому застосуванні норм Конвенції та необґрунтованому перекладанні тягаря доказування.

3.3. Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що CMR-накладна «не є актом приймання-передачі із зафіксованими пошкодженнями, оскільки встановлює лише загальні умови перевезення», а отже, не є належним доказом достовірної кількості пошкодженого товару. Це твердження суперечить його ж висновку, що CMR-накладна є «первинним доказом укладання договору перевезення». Суд застосував положення Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 року) (надалі Конвенція) для встановлення договірних відносин, але відхилив її ж для доведення збитків, що створює логічну суперечність у самому рішенні.

3.4. Як зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні, CMR-накладна це міжнародна автомобільна накладна, яка є товарно-транспортною накладною, що застосовується при міжнародних вантажних автомобільних перевезеннях і використовується у країнах, які приєднались до Конвенції.

3.5. Також, суд першої інстанції навів у своєму рішенні положення ст. 9 Конвенції, відповідно до якої, вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

3.6. Водночас, суд зробив висновок про те, що вантажна накладна (CMR-накладна) «не є актом приймання-передачі із зафіксованими пошкодженнями», а лише «встановлює загальні умови перевезення». Цей висновок суду суперечить не лише загальноприйнятій практиці, а й нормам міжнародного права, які сам суд згадував у своєму рішенні.

3.7. Системний аналіз положень Конвенції, дозволяє зробити висновок, що CMR-накладна виступає не тільки підтвердженням факту укладення договору перевезення, а й те, що накладна є первинним бухгалтерським документом, яким фіксуються передача-приймання вантажу від відправника до перевізника та від перевізника до отримувача вантажу.

3.8. Статтею 8 Конвенції врегульовано, якщо перевізник не має достатньої можливості перевірити вірність записів, зазначених у підпункті a) пункту 1 цієї статті, він повинен зробити обґрунтовані застереження у вантажній накладній. Він повинен також мотивувати всі зроблені ним застереження щодо зовнішнього стану вантажу і його упаковки. Ці застереження не мають обов`язкової сили для відправника, якщо останній не погодився бути зобов`язаним ними і не зробив про це запис у вантажній накладній (частина 2 ст. 8 Конвенції).

3.9. Згідно з частиною 3 ст. 8 Конвенції відправник має право вимагати перевірки перевізником ваги брутто вантажу або його кількості, вираженій в інших одиницях виміру. Він може також вимагати перевірки вмісту вантажних місць. Перевізник може вимагати відшкодування витрат, пов`язаних з такою перевіркою. Результати перевірок включають у вантажну накладну.

3.10. При цьому, частиною 2 ст. 9 Конвенції визначається стан вантажу в момент його прийняття перевізником в разі відсутності зауважень з боку перевізника. Так, якщо вантажна накладна не містить спеціальних застережень перевізника, то, якщо не доведено протилежне, припускається, що вантаж і його упаковка були зовні в належному стані в момент прийняття вантажу перевізником, і що кількість вантажних місць, а також їх маркування та нумерація відповідали заявам, які містилися у вантажній накладній.

3.11. Аналогічні заяви при прийнятті вантажу та виявленні очевидних пошкоджень має право внести до накладної одержувач вантажу.

3.12. Отже, суд першої інстанції не звернув увагу, що ключовим аспектом є встановлена Конвенцією презумпція належного стану вантажу. Стаття 8 Конвенції дозволяє перевізнику робити обґрунтовані застереження щодо зовнішнього стану вантажу чи його упаковки, якщо у нього є сумніви щодо вірності записів або стану.

3.13. Відсутність таких застережень у CMR-накладній, підписаній водієм Відповідача, створює правову презумпцію того, що вантаж та його пакування були в належному стані на момент його прийняття перевізником. Замість того, щоб ґрунтуватися на цій презумпції, суд першої інстанції зробив власне необґрунтоване припущення про дефекти тари, повністю ігноруючи норми, які регулюють ці відносини.

3.14. Згідно зі ст. 13 Конвенції після прибуття вантажу до пункту призначення, вантажоодержувач має право вимагати передачі йому другого екземпляру накладної та передачі вантажу, причому ним видається відповідна розписка про прийняття.

3.15. У відповідності до ст. 30 Конвенції заяви, зафіксовані в накладній, мають вказувати на загальний характер втрат або пошкоджень, щонайпізніше в момент прийняття вантажу у випадку, коли втрата або пошкодження є очевидними. При цьому відсутність такої заяви доводить факт, що отримання ним (одержувачем) вантажу є первинним доказом того, що він отримав вантаж у такому стані, який описано у вантажній накладній.

3.16. Таким чином, Конвенція надає наявності/відсутності заяви перевізника у вантажній накладній (CMR-накладній) статусу первинного доказу прийняття вантажу, його стану, який відповідає чи не відповідає даним внесеним до вантажної накладної відправником вантажу.

3.17. З огляду на викладені норми міжнародного законодавства, слід зазначити, що наявність підпису особи, уповноваженої на прийняття вантажу, є свідченням прийняття вантажу у належному стані або неналежному стані після належної перевірки, а моментом закінчення перевезення вантажу є отримання перевізником від вантажоодержувача належно оформлених товарно-транспортних накладних, з підписом особи, уповноваженої на прийняття вантажу.

3.18. Тобто, СМR-накладна є не тільки первинним доказом укладення договору перевезення, а також первинним доказом прийому передачі вантажу та наявності у сторін перевезення зауважень та заперечень щодо стану вантажу, його кількості, наявності втрат або пошкоджень.

3.19. З огляду на викладене, відхилення судом першої інстанції як доказу вантажної накладної CMR б/н від 19.06.2024 та зробленого одержувачем вантажу запису про наявність певної кількості пошкоджень вантажу, на підставі того, що вантажна накладна не є актом приймання-передачі із зафіксованими пошкодженнями, не відповідає приписам Конвенції.

3.20. Суд першої інстанції зробив висновок, виходячи із змісту запису у СМR-накладну, що втрата товару сталася «через руйнування 5 040 пластикових лотків», тобто внаслідок «дефектів упаковки», проте, жодного факту та доказу, які доводять та підтверджують дефекти (неякісність) упакування суд не наводить, натомість суд висунув власну версію подій, стверджуючи, що втрата товару сталася внаслідок «дефектів упаковки», що, в свою чергу, відповідно до статті 17 Конвенції, може звільняти перевізника-Відповідача від відповідальності.

3.21. Відповідно до оригінального запису в CMR-накладній, виконаного англійською мовою, переклад якого на українську мову виконаний перекладачем ОСОБА_2 й посвідченого нотаріально, та є в матеріалах справи (додаток до позову), одержувачем вантажу, виконано наступний запис: «На нижньому ряду піддонів усі лотки зруйновані. Пластикові лотки були втиснуті в яйця. Половина піддонів, а саме 5040 лотків втрачено через розбиті яйця».

3.22. Апелянт зазначає у скарзі, що В судовому засіданні Відповідач визнав факт, що цей запис до CMR-накладній зроблено після розвантаження, розпакування й перевірки палет у присутності водія перевізника Відповідача, яким будь-яких заперечень або застережень зроблено не було, що засвідчує достовірність цих даних. При цьому, в записі до CMR-накладній відсутні будь-які посилання на те, що деформація лотків відбулась в результаті наявності дефектів упаковки.

3.23. Позивачем доведено факт псування вантажу під час перевезення, про що свідчить відповідний акт та відмітка в CMR б/н від 19.06.2024, тоді як з огляду на презумпцію вини відповідача, як перевізника, останній не довів, як факту належного виконання своїх зобов`язань щодо доставки вантажу у належному стані, так і наявності обставин, які в силу Конвенції є підставою для звільнення від відповідальності за незбереження вантажу. До того моменту, як не доведено факт, що упаковка мала дефекти, які могли потягнути за собою пошкодження вантажу, вважається, що тара була належної якості та її стан забезпечував безпечність вантажу при зберіганні та транспортуванні.

3.24. Поза увагою суду першої інстанції залишений той факт, що у вантажній СМR-накладній перевізником, як при прийнятті вантажу за CMR № 843928 від 12.06.2024, так і Відповідачем у СМR б/н від 19.06.2024 не зроблено ніяких зауважень щодо стану вантажу, стану тари, упакування, що свідчить про належний стан вантажу.

3.25. Відповідачем до суду належні та допустимі докази про відсутність його вини у пошкодженні частини вантажу не надано, підстав для звільнення його від відповідальності не вбачається.

3.26. При розвантаженні та розпакуванні палет, та огляді пошкоджень, які зазнав вантаж працівниками отримувача - DHaeze, за участю представників Позивача та Відповідача, в акті невідповідностей було зроблено висновок, що ці пошкодження пов`язані з поганим керуванням транспортом водієм, або, можливо, аварійною зупинкою транспортного засобу.

3.27. Суд першої інстанції відхилив та визнав недостовірним доказ наданий Позивачем, - акт невідповідності, посилаючись на дві формальні неточності: (1) зазначення в акті імені іншого водія (Олександр Московець замість ОСОБА_3 ), та (2) розбіжність в адресах складання акту та вивантаження товару. Це рішення є прикладом надмірного формалізму, який ігнорує реальні обставини справи та суперечить стандартам доказування.

3.28. Судом наголошено на наступному: «Як вбачається з матеріалів справи, адресою вивантаження товару є - DHaeze Trading nv De Arend 20, 8210 Zedelgem, Belgium. Між тим, в акті про невідповідність зазначена інша адреса - Legen Heirweg 39, 9890 Gavere, Belgium, що свідчить про відсутність логічної послідовності дій вантажоодержувача під час складання акту».

3.29. Судом першої інстанції допущено неточність у викладенні фактичних обставин, оскільки в акті невідповідності зазначена не інша адреса вивантаження товару, а інша адреса складання акту, що тягне за собою прийняття судом хибного висновку щодо невідповідності акту як доказу.

3.30. З приводу зазначеного наводяться наступні доводи. Представником позивача в судовому засіданні надавались пояснення, що у компанії DHaeze мається склад, який розташований за адресою nv De Arend 20, 8210 Zedelgem, Belgium, де відбувалось розвантаження товару. При цьому, органи управляння, офіс компанії DHaeze знаходиться за адресою Legen Heirweg 39, 9890 Gavere, Belgium. Складання акту в електронному вигляді за даними, наданими зі складу компанії, відбувалось в офісі компанії, і в акті було зазначено як місце складання акту, юридичну адресу компанії.

3.31. Після складання акту, він в електронному вигляді був спрямований на склад, де роздрукований та підписаний представниками. У зв`язку з цим в акті відбулось розмежування місця розвантаження та місця складання акту офісу компанії DHaeze, що відповідає фактичним обставинам справи.

3.32. Щодо включення до акту невідповідності перевізника ТОВ «Норді» та водія Олександра Московця Позивачем у судовому засіданні та в заявах по суті справи зазначалось, що дані до акту невідповідності щодо особи перевізника та юридичної особи, внесені зі слів водія, який був присутній на складі, без перевірки його особи.

3.32. Суд не спробував перевірити або врахувати пояснення позивача, а лише формально відкинув документ, що становить грубе порушення процесуального права та призводить до передчасних висновків.

3.33. Судом першої інстанції взято до уваги пояснення Відповідача, що 28.05.2024 між ТОВ «Імперово Фудз Інтернешнл» та ТОВ «Норді» укладено договір №28052024-3-МП, за умовами якого перевізник (ТОВ «Норді») за плату бере на себе зобов`язання виконувати перевезення вантажів у міжнародному та внутрішньому сполученні.

3.34. Відповідно до заявки №2408 від 31.05.2024 року до зазначеного договору перевізник (ТОВ «Норді») взяв на себе зобов`язання надати послуги з перевезення вантажу с.Гуменці (Хмельницька обл.) / Ужгород / Агенція Nova plus, 44-100 Gliwice, ul. Portowa 28,/ Код митниці PL351020 / Агенція JAS, 0930/ ЄКМТ: спочатку водій їде на склад OPERIS SPOLKA Z O.O. RYBNICKA 68, 43-183 CZERWIONKA-LESZCZYNY, POLAND, де йому виписують нову CMR-накладну до Бельгії. Потім їде на фактичне вивантаження: De Arend 20, 8210 Zedelgem, Belgium. Автомобіль Scania, AC5325HI, НОМЕР_2 . Водій перевезення Олександр Московець.

3.35. Перевезення вищезазначеного вантажу, а саме свіжих яєць курячих столових, класу А, картонні лотки 10080 шт. палет 28, вага вантажу складає 19 465 кг, оформлено згідно СМR №843927 та №843928 (а.с. 122-123).

3.36. У подальшому, доставивши вантаж до місця призначення, а саме OPERIS SPOLKA Z O.O. RYBNICKA 68, 43-183 CZERWIONKA-LESZCZYNY, POLAND, що підтверджується СМR №843927 та №843928, у ТОВ «Норді» виникла необхідність заміни на послідовного перевізника - Відповідач, з вантажним автомобілем НОМЕР_3 / НОМЕР_4 . Водієм вказаного перевезення став ОСОБА_1 .

3.37. Підтвердженням заміни на послідовного перевізника є СМR б/н від 19.06.2024 (вантажовідправник - TRADE AGRO ULF, 18 Яна Дантішка вулиця, 02-054, Варшава, Польща - вантажоотримувач D`Haeze Trading nv De Arend 20, 8210 Zedelgem).

3.38. Разом з тим, судом не враховано положення ст. 34 Конвенції, якою врегульовано, якщо перевезення, умови якого визначаються єдиним договором, виконується послідовно декількома автомобільними перевізниками, кожний з них несе відповідальність за все перевезення, причому другий перевізник і кожний з наступних за ним стають, в силу прийняття ними вантажу і вантажної накладної, сторонами договору перевезення на зазначених у вантажній накладній умовах.

3.39. Відповідач в судовому засіданні визнав той факт, що його було залучено до перевезення ТОВ «Норді» за договором експедирування, який укладено між ТОВ «Норді» та Відповідачем у зв`язку з тим, що при виконанні перевезення ТОВ «Норді» за вищезазначеним договором, укладеним з ТОВ «Імперово Фудз Інтернешнл», з`ясувалось, що у ТОВ «Норді» відсутній дозвіл ЄКМТ на здійснення перевезень в країнах учасницях Європейської Конференції Міністрів Транспорту.

3.40. Отже, Відповідач погодився бути послідовним перевізником, про що він наголосив в судовому засіданні та визнав цей факт, тим самим, з огляду на приписи ст. 34 Конвенції, Відповідач взяв на себе відповідальність за все перевезення.

3.41. Також у апеляційній скарзі апелянт покликається на принцип преюдиціальності вини перевізника та стандарту «вірогідності доказів».

3.42. За результатами розгляду апеляційної скарги просить віднести на відповідача судові витрати, у тому числі витрати, пов`язані із правничою допомогою.

4. Відзиви на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 відкрито провадження у даній справі.

4.2. На адресу суду апеляційної інстанції 11.09.2020 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу,

4.3. У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що позивачем у апеляційній скарзі не наводяться обґрунтування нанесення збитків.

4.4. Просить залишити судове рішення Господарського суду Волинської області від 13.08.2025 у справі № 910/617/25 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

4.5. У судовому засіданні представник відповідача підтримав заперечення, викладені у відзиві, додатково зупинився на кожній із підстав апеляційної скарги. Підтримує позицію, висловлену у відзиві.

4.6. У судовому засіданні колегією суддів з`ясовано, що відповідач - Остап`юк Іван Петрович - послуги надавав як суб`єкт господарської діяльності - фізична особа підприємець. Такий статус він має і на день ухвалення цієї постанови. Підприємницька діяльність не зупинялася, не припинялася, не скасовувалася у встановленому законом порядку.

4.7. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.

6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Агро УЛФ" (Sp.z.o.o.) (Польща) на рішення Господарського суду Волинської області, ухваленого 13.08.2025 у справі № 910/617/25 Північно-західний апеляційний господарський суд застосував норми матеріального та процесуального права, висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

6.1.1. Норми матеріального права:

Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);

Господарський кодекс України (далі по тексту постанови також - ГК України);

Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956, до положень якої Україна приєдналась 01.08.2006 (далі по тексту постанови також - Конвенція);

Закон України "Про судовий збір".

6.1.2. Норми процесуального права:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, викладені у відзиві, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. Як вбачається з матеріалів справи, 19.06.2024 між сторонами складено CMR б/н, у відповідності до якої перевізник (відповідач) зобов`язується надати замовнику (позивачу) послуги по перевезенню вантажу, а саме свіжих яєць курячих столових, класу А, картонні лотки 10080 штук, палет 28, вага вантажу складає 19465 кг.

7.2.1. Вантажовідправник - TRADE AGRO ULF, 18 Яна Дантішка вулиця, 02-054, Варшава, Польща.

7.2.2. Вантажоотримувач - DHaeze Trading nv De Arend 20, 8210 Zedelgem, Belgium. (а.с.13-16).

7.2.3. Перевезення з республіки Польща до Королівства Бельгія здійснювалось ФОП Остап`юком І.П. вантажним автомобілем НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , водій ОСОБА_1 .

7.2.4. У відповідності до вищезазначеної CMR, вантаж відповідачем було прийнято 19.06.2024 про що, останнім проставлено штамп ФОП Остап`юк І.П. та підпис водія.

7.3. Водночас, даному перевезенню передувало, як зазначає відповідач, інше перевезення: із України до Республіки Польща.

7.3.1. 28.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Імперово Фудз Інтернешнл", в особі представника товариства Миронця Євгенія Анатолійовича та Товариством з обмеженою відповідальністю "Норді", в особі директора Вітюк С.Є укладено договір №28052024-3-МП, за умовами якого перевізник (Товариство з обмеженою відповідальністю "Норді") за плату бере на себе зобов`язання виконувати перевезення вантажів у міжнародному та внутрішньому сполученні.

7.3.2. Відповідно до заявки №2408 від 31.05.2024 року до договору №28052024-3-МП на перевезення вантажів автомобільним транспортом, перевізник - Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Норді" - взяв на себе зобов`язання надати послуги з перевезення вантажу по маршруту с. Гуменці (Хмельницька обл.) - Ужгород - Агенція Nova plus, 44-100 Gliwice, ul. Portowa 28,/ Код митниці PL351020 - Агенція JAS, 0930/ЄКМТ.

7.3.3. Спочатку водій їде на склад OPERIS SPOLKA Z O.O. RYBNICKA 68, 43-183 CZERWIONKA-LESZCZYNY, POLAND , де йому виписують нову CMR до Бельгії.

7.3.4. У подальшому маршрут пролягає до фактичного вивантаження: De Arend 20, 8210 Zedelgem, Belgium. Автомобіль Scania, AC5325HI, НОМЕР_2 . Водій переведення ОСОБА_4 .

7.4. Перевезення вищезазначеного вантажу, а саме свіжих яєць курячих столових, класу А, картонні лотки 10080 шт. палет 28, вага вантажу складає 19 465 кг, оформлено згідно СМR №843927 та №843928 (а.с. 122-123).

7.5. У подальшому, доставивши вантаж до місця призначення, а саме: OPERIS SPOLKA Z O.O. RYBNICKA 68, 43-183 CZERWIONKA-LESZCZYNY, POLAND, що підтверджується СМR №843927 та №843928, у ТОВ "Норді" виникла необхідність заміни на послідовного перевізника - ФОП Остап`юка І.П., з вантажним автомобілем НОМЕР_3 / НОМЕР_4 (відповідно і заміна тягача). Водієм вказаного перевезення став ОСОБА_1 .

7.6. Підтвердженням заміни на послідовного перевізника є СМR б/н від 19.06.2024 (вантажовідправник - TRADE AGRO ULF, 18 Яна Дантішка вулиця, 02-054, Варшава, Польща. - Вантажоотримувач D`Haeze Trading nv De Arend 20, 8210 Zedelgem).

7.7. 22.06.2024 вантаж водієм відповідача ОСОБА_1 доставлений до місця призначення на адресу компанії DHaeze Trading nv De Arend 20, 8210 Zedelgem.

7.8. Згідно з інвойсом №136 від 12.06.2024 вантажовідправник TRADE AGRO ULF виставив рахунок вантажоотримувачу D`Haeze Trading nv за товар, а саме свіжі курячі столові яйця, класу А, білий колір, сорт М (категорія С1:53-62 гр. середня вага 1 яйця) та білого кольору сорту L (категорія СО:63-72,9 гр. середня вага 1 яйця) вагою 19289, 64 кг, ціною 2,18 за одиницю, на загальну суму 22000 євро (а.с. 21-23).

7.9. Згідно CMR б/н від 19.06.2024 вантажоотримувачем у зазначеному документі було зроблено наступний запис: "на нижньому ряду піддонів усі лотки зруйновані. Пластикові лотки були втиснуті у яйця. Половина піддонів, а саме 5040 лотків, втрачена через розбиті яйця".

7.10. У відповідності до складеного акту про невідповідність товару за місцем його складення - Legen Heirweg 39, 9890 Gavere, Belgium, 22.06.2024 вантажоодержувачем D`Haeze Trading nv за участю представника вантажовідправника TRADE AGRO ULF та представника ТОВ "Норді", а саме водія Олександра Московця встановлено невідповідність товару, а саме: вантаж доставлений вантажним автомобілем з номерним знаком НОМЕР_3 / НОМЕР_4 22.06.2024; вантажівка мала ознаки розбитих яєць в холодильній камері; у нижньому ряду піддонів усі лотки були зруйновані, а яйця розбиті; підлога вантажівки була змочена рідким яйцем; майже всі піддони розвалилися в середній частині, пластикові лотки своєю вагою розкришили яйця; втрачено половина піддонів, загалом 5040 лотків із 10080 лотків. (а.с.17-20).

7.11. Крім того, у акті встановлено, що кількість розбитих та запліснявілих яєць становить 5040 лотків (по 30 шт.) - 151200 яєць на загальну суму 11000 євро та що це пов`язано з поганим керуванням транспорту водієм або, можливо, аварійною зупинкою транспортного засобу.

7.12. За фактом пошкодження товару позивачем 09.08.2024 на адресу відповідача було направлено претензію №2 у якій позивач пред`явив вимогу про відшкодування заподіяної шкоди у вигляді пошкодження 151200 яєць на загальну суму 11000 євро (а.с. 24).

7.13. Відповідачем направлено позивачу відповідь на претензію №03/09/1 від 03.09.2024 у якій зазначає, що визнає пошкодження товару, розміщеного в лотках, на нижніх рядах двох піддонів першого ряду у причепі, у приблизній максимальній кількості 80-100 лотків.

7.14. Разом з тим, відповідач зокрема посилається на те, що товар з автомобіля розвантажувався піддонами, а не лотками (отримувачем товару не було прийнято рішення перевірити кількість лотків у піддоні методом їх вивантаження та поштучного перерахунку (з метою підрахунку кількості пошкодженого товару), вміст піддонів в присутності водія не перевірявся, а це у свою чергу, як вище зазначалося, не може свідчити про ту кількість пошкодженого товару, який вказується у претензії, оскільки така кількість по факту не визначалась (а.с.25-26).

7.15. Вважаючи своє право порушеним Товариство з обмеженою відповідальністю "TRADE AGRO ULF" (позивач) звернулося за його захистом до Господарського суду м.Києва, який у свою чергу на підставі ухвали від 25.03.2025 (а.с.100-102) справу №910/617/25 передав за територіальною підсудністю до Господарського суду Волинської області.

7.16. За результатами розгляду позову у його задоволенні було відмовлено з підстав (стисло), зазначених у пунктах 2.1.-2.5. цієї постанови.

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, а також заслухавши пояснення представника відповідача у справі, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції у даній справі без змін, виходячи з наступного.

8.2. Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, інтересів держави.

8.3. Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

8.4. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

8.5. Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

8.6. Щодо договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом.

8.6.1. Господарськими судами встановлено, що за доводами позивача між Товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "TRADE AGRO ULF" (позивач) та фізичною особою-підприємцем Остап`юком Іваном Петровичем (відповідач) 28.05.2024 було укладено договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом (а.с. 10-12).

8.6.2. Як вбачається із тексту договору, вищезазначений договір не був підписаний відповідачем, що і стало підставою для розгляду даного спору за місцезнаходженням перевізника. Дані обставини сторони підтвердили у судовому засіданні суду першої інстанції, а також представник відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

8.6.3. Відсутність підпису на договорі означає, що він не укладений і, відповідно, не має юридичної сили, оскільки відсутнє волевиявлення сторони.

8.6.4. У такому разі договір вважається таким, що не відповідає вимогам до письмової форми, і це може стати підставою для захисту права власності через звернення до суду з вимогою, наприклад, про визнання обов`язку боржника відсутнім. Не підписаний договір не можна визнати недійсним, бо він просто не існує як юридичний факт.

8.6.5. Відповідно до ч. 1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) мас право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

8.6.6. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

8.6.7. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

8.6.8. У відповідності до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

8.6.9. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, с договори та інші правочини.

8.6.10. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

8.6.11. В силу приписів ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

8.6.12. Відповідно до ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом невстановлена обов`язкова письмова форма, вважаться вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

8.6.13. Частинами ч.1, 2 ст. 207 ЦК України унормовано, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

8.6.14. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

8.6.15. Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

8.6.16. За змістом ст.908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

8.6.17. За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі (ст. 909 ЦК України).

8.6.18. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

8.6.19. Аналогічні положення містяться і в ст.307 ГК України відповідно до якої за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються кодексами, законами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

8.6.20. Згідно ч. 1 ст.218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

8.6.21. Отже, чинним законодавством не встановлено випадків недійсності договору перевезення у разі недотримання під час його укладення письмової форми.

8.6.22. Частиною 2 ст.218 ЦК України передбачено, що якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

8.6.23. Таким чином законодавець допускає можливість дійсності правочину також і у випадку встановлення законом вимог про його недійсність через недодержання письмової форми за умови вчинення сторонами конклюдентних дій з його виконання.

8.6.24. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03.06.2019 у справі №918/602/19, в якій судом було зазначено, що за загальними правилами, визначеними у статті 909 ЦК України та статті 307 ГК України, договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Разом з тим, згідно із статтею 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

8.7. Щодо правовідносин по здійсненню перевезення у міжнародного сполученні.

8.7.1. Судами господарської юрисдикції враховується, що вчинення сторонами дій на підтвердження укладення договору про надання послуг з перевезення вантажу випливає з обставин справи, а саме підписання товарно-транспортної накладної відповідальними особами сторін по справі (CMR б/н від 19.06.2024), а відтак останніми було вчинено конклюдентні дії щодо його виконання, а саме з одного боку надання позивачем вантажу яєць курячих, а з іншого боку здійснення перевезення товару відповідачем.

8.7.2. Враховуючи зазначені обставини, між сторонами виникли договірні правовідносини в частині перевезення вантажу у міжнародному сполученні за договором перевезення укладеним у спрощений спосіб шляхом підписання товарно-транспортної накладної (CMR б/н від 19.06.2024) відповідальними особами учасників справи.

8.7.3. За цих обставин при вирішенні даного спору, слід застосовувати положення, що врегульовані, зокрема, нормами ЦК України, ГК України, Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956, до положень якої Україна приєдналась 01.08.2006 (далі - Конвенція).

8.7.4. Статтею 1 Конвенції передбачено, що її положення застосовуються до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачено для доставки, знаходяться в двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

8.7.5. За змістом ст. 9 Конвенції, вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

8.7.6. CMR це міжнародна автомобільна накладна, яка є товарно-транспортною накладною, що застосовується при міжнародних вантажних автомобільних перевезеннях і використовується у країнах, які приєднались до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів.

8.7.7. CMR є документом, який доводить факт укладення договору на автомобільне перевезення вантажу.

8.7.8. CMR заповнюється відправником вантажу, на підставі інструкцій і вказівок, які він отримує від транспортно-експедиторської компанії. Відправник несе солідарну відповідальність за правильність заповнення CMR.

8.7.9. Таким чином судами обох інстанцій встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини 19.06.2024 на підставі складеної CMR б/н (а.с.13-16), у відповідності до якої перевізник зобов`язався надати замовнику послуги по перевезенню вантажу, а саме свіжих яєць курячих столових, класу А, картонні лотки 10080 штук, палет 28, вага вантажу складає 19465 кг. Вантажовідправник - TRADE AGRO ULF, 18 Яна Дантішка вулиця, 02-054, Варшава, Польща. Вантажоотримувач DHaeze Trading nv De Arend 20, 8210 Zedelgem, Бельгія.

8.7.10. За доводами та обґрунтуваннями позивача, при відкритті напівпричепу НОМЕР_4 автомобіля НОМЕР_3 було виявлено, що вантаж перебуває у пошкодженому стані, про що в CMR б/н від 19.06.2024 вантажоотримувачем було зроблено наступний запис: "на нижньому ряду піддонів усі лотки зруйновані. Пластикові лотки були втиснуті у яйця. Половина піддонів, а саме 5040 лотків, втрачена через розбиті яйця".

8.7.11. За змістом ст.17 Конвенції перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або зайвого ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки (пункт 1). Однак, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути (пункт 2).

8.7.12. У відповідності до п.п. b, c п.4 ст.17 Конвенції за умови дотримання пунктів 2-5 статті 18, перевізник звільняється від відповідальності, у зв`язку з відсутністю чи дефектами упаковки, у випадках, коли вантажі, що перевозяться без упаковки чи без належної упаковки, за своєю природою піддаються псуванню чи пошкодженню; якщо втрата чи ушкодження вантажу є наслідком особливого ризику, нерозривно пов`язаного з обробкою, навантаженням, складуванням чи вивантаженням вантажу відправником або одержувачем, чи особами, які діють від імені відправника або вантажоодержувача.

8.7.13. В силу приписів ст.23 Конвенції, якщо, відповідно до положень цієї Конвенції, перевізник зобов`язаний компенсувати повну або часткову втрату вантажу, така компенсація розраховується на підставі вартості вантажу в місці і під час прийняття його для перевезення.

8.7.14. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться .

8.7.15. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

8.7.16. Згідно із ст.920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

8.7.17. У статті 924 ЦК України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

8.7.18. Згідно зі статтею 314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника.

8.7.19. Поряд з цим, статтями 924 ЦК України та 314 ГК України визначено, що, зокрема, за втрату вантажу перевізник несе відповідальність у розмірі вартості вантажу у разі, якщо не доведе, що це сталося не з його вини, або внаслідок обставин, яким останній не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

8.7.20. Відповідно до правової позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі №907/603/17, норма статті 924 ЦК України передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема, внаслідок вини перевізника чи відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом.

Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення. Крім того, він також зобов`язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі.

Невиконання цього обов`язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: 1) усунення цих обставин не залежало від перевізника. Це формулювання слід тлумачити в такий спосіб, що перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу, якщо відповідно до законодавства та договору перевезення він не несе обов`язку усунення зазначених обставин; 2) перевізник не міг запобігти цим обставинам.

8.7.21. Отже, перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу у випадках, коли причиною його незбереження була непереборна сила або обставини, які не залежали від нього.

8.7.22. Згідно ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

8.8. Щодо захисту порушеного права способом відшкодування збитків.

8.8.1. За приписами статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

8.8.2. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

8.8.3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

8.8.4. За змістом статей 224, 225 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

8.8.5. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

8.8.6. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною умовою є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.

8.8.7. Підставою для відшкодування збитків відповідно до пункту 1 статті 611 ЦК та статті 224 ГК України є порушення зобов`язання.

8.8.8. Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) при зменшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

8.8.9. Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

8.8.10. Враховуючи положення статті 74 Господарського процесуального кодексу України саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі - наслідком такої протиправної поведінки. Натомість відповідачу потрібно довести відсутність його вини у завданні збитків позивачу.

8.8.11. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.06.2023 у справі №916/334/22, від 20.10.2020 у справі №910/17533/19, від 21.04.2020 у справі №904/3189/19, від 10.12.2018 у справі №902/320/17.

8.8.12. Відтак, вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, суд повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. Позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків та їх розмір. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення зобов`язань.

8.9. Щодо обставин стягнення з ФОП Остап`юка І.П. 11000 євро збитків.

8.9.1. Позивач, як на підтвердження вимог про стягнення з ФОП Остап`юка І.П. НОМЕР_5 євро збитків, спричинених пошкодженням товару, зокрема посилається на CMR б/н від 19.06.2024 у якій вантажоотримувачем було здійснено запис щодо пошкодження пластикових лотків, а саме про те, що на нижньому ряду піддонів усі лотки зруйновані, пластикові лотки були втиснуті у яйця, половина піддонів, а саме 5040 лотків, втрачена через розбиті яйця.

8.9.2. Суд першої інстанції, проаналізувавши запис вантажодержувача у CMR б/н від 19.06.2024, прийшов до переконання, що через руйнування 5040 пластикових лотків (тобто відбулася деформація тари, пластикові лотки втиснуті у яйця, про що сам вантажоотримувач зазначив у CMR б/н від 19.06.2024) втрачений товар (курячі яйця на нижньому ряду піддонів).

8.9.3. Судами звертається увага на положення п.п. b, c п. 4 ст. 17 Конвенції, де зазначено, що перевізник звільняється від відповідальності, у зв`язку з відсутністю чи дефектами упаковки, у випадках, коли вантажі, що перевозяться без упаковки чи без належної упаковки, за своєю природою піддаються псуванню чи пошкодженню; якщо втрата чи ушкодження вантажу є наслідком особливого ризику, нерозривно пов`язаного з обробкою, навантаженням, складуванням чи вивантаженням вантажу відправником або одержувачем, чи особами, які діють від імені відправника або вантажоодержувача.

8.9.4. У даній справі судами не встановлено вини перевізника ФОП Остап`юка І.П., оскільки у CMR б/н від 19.06.2024 чітко зазначено, що саме через руйнування 5040 пластикових лотків, тобто саме пластикові лотки втиснуті у курячі яйця на нижньому ряду піддонів, що спричинило їх втрату.

8.9.5. Як зазначалося вище у цій постанові, у даному перевезенні брало участь два послідовних перевізника ОСОБА_5 , як водій ТОВ «Норді», який здійснював доставку вантажу з України до Республіки Польща та ОСОБА_6 , як водій ФОП Остапюка І.П., який здійснював доставку вантажу із Республіки Польща до Королівства Бельгії.

8.9.6. За змістом ст. 9 Конвенції, вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

8.9.7. Водночас, судами встановлено, що зазначена вище товарно-транспортна накладна (CMR б/н від 19.06.2024) не є актом приймання-передачі із зафіксованими пошкодженнями, оскільки встановлює лише загальні умови перевезення, кількість прийнятого товару, а відтак остання не є належним доказом, який підтверджує достовірну кількість пошкодженого товару.

8.9.8. Як суд першої інстанції так і суд апеляційної інстанції, досліджуючи докази у даній справі приходять до висновків, що позивачем не доведено наявності у відповідача протиправної поведінки, а саме, факту того, що саме ФОП Остапюк І.П. (водій ОСОБА_1 ) під час перевезення товару пошкодив його, що призвело до понесення позивачем збитків. Посилання позивача на погане керування транспорту водієм або, можливо, аварійною зупинкою транспортного засобу є припущеннями позивача, які жодним чином не обґрунтовані.

8.9.9. Порушення боржником зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - об`єктивним наслідком такого порушення. Протиправна дія чи бездіяльність заподіювача тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками, та є невідворотнім наслідком порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

8.9.10. Таким чином позивачем не доведено прямої причетності відповідача до пошкодження товару, а відтак і причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та збитками позивача.

8.9.11. Крім того, позивач на підтвердження факту пошкодження товару перевізником та понесення збитків доводить, що 22.06.2024 вантажоодержувачем D`Haeze Trading nv за участю представника вантажовідправника TRADE AGRO ULF та представника ТОВ «Норді» в особі водія Олександра Московця складено та підписано акт про невідповідність товару. Адреса складення акту: Legen Heirweg 39, 9890 Gavere, Belgium (а.с. 17-20).

8.9.12. Акт про невідповідність товару оцінюється критично, оскільки останній підписаний особою, яка фактично не здійснювала перевезення з Республіки Польщі до Королівства Бельгії, що ставить під сумнів його достовірність.

8.10. Щодо показань свідків у межах розгляду даного спору.

8.10.1. Відповідно до ч.1 ст. 66 ГПК України, свідком може бути будь-яка дієздатна фізична особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи.

8.10.2. Частиною 1 ст. 87 ГПК України встановлено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб.

8.10.3. Згідно ч. 1 ст. 88 ГПК України визначено, що показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка.

8.10.4. У відповідності до 1 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

8.10.5. Обставина, щодо факту не підписання саме водієм ФОП Остапюк І.П. - ОСОБА_1 акту про невідповідність товару підтверджуються як самим актом та зокрема, долученими до матеріалів справи заявами свідків (а.с. 124-126).

8.10.6. Водій ОСОБА_1 , який перебуває у трудових відносинах із відповідачем та є особою, яка безпосередньо доставила товар до місця призначення за адресою: De Arend 20, 8210 Zedelgem, Belgium, у заяві свідка від 22.02.2025 зазначив, що після закінчення вивантаження товару, одержувачем було підписано CMR, та повідомлено про здійснення в ній запису про пошкодження товару. При цьому, водій зазначає, що інших документів, окрім CMR останній не підписував і не отримував.

8.10.7. У матеріалах справи також наявна заява свідка ОСОБА_7 від 17.02.2025, який доставив товар безпосередньо до Республіки Польщі та є водієм ТОВ «Норді». У зазначеній заяві останній категорично заперечує факт підписання акта про невідповідність від 22.06.2024 у перевезенні, яке здійснював відповідач, водій ОСОБА_1 та ТОВ «Норді» та стверджує, що акт де зазначене його прізвище та ім`я, як водія не підписував та ніколи не бачив, на акті підпис йому не належить та хто його підписував останньому не відомо.

8.11. Крім того, судами встановлена розбіжність адреси вивантаження товару та адреси складення акту про невідповідність.

8.11.1. Як вбачається із матеріалів справи, адресою вивантаження товару є - DHaeze Trading nv De Arend 20, 8210 Zedelgem, Belgium.

8.11.2. Поряд з тим, у акті про невідповідність зазначена інша адреса - Legen Heirweg 39, 9890 Gavere, Belgium, що свідчить про відсутність логічної послідовності дій вантажоодержувача під час складення акту.

8.11.3. У суді апеляційної інстанції з`ясовано, що адреса - Legen Heirweg 39, 9890 Gavere, Belgium - це адреса офісу фірми отримувача продукції - DHaeze Trading nv у послідовному перевезенні. У свою чергу адреса - De Arend 20, 8210 Zedelgem, Belgium - це адреса логістичного складу постачальника яєць.

8.12. Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що розмір збитків є обов`язковою складовою цивільно-правової відповідальності.

8.13. Разом з тим, сама по собі товарно-транспортна накладна (CMR б/н від 19.06.2024) не містить відомості щодо проведення фактичного перерахунку реально пошкодженого товару та яким способом він здійснений, а відтак не вбачається за можливе встановити визначену позивачем кількість пошкоджених яєць.

8.14. Окрім того, у матеріалах справи відсутні докази повернення пошкодженого товару вантажовідправнику (виробнику).

8.15. Позивач також не надав доказів утилізації 5040 лотків яєць у зв`язку з неможливістю їх подальшого використання.

8.16. За зазначених обставин є не обґрунтованими та не підтвердженими належними, достатніми та вірогідними письмовими доказами вимоги нанесення збитків відповідачем позивачу.

8.16.1. Відмова у позові за необґрунтованістю - це ситуація, коли суд відхиляє позовну заяву, оскільки позивач не зміг довести її законність та обґрунтованість. Така відмова може відбутися, якщо позивач не надав достатніх доказів або якщо спосіб захисту, обраний ним, є неналежним.

8.16.2. Господарський суд Волинської області прийшов саме до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

8.16.3. Апеляційний господарський суд погоджується із таким висновком.

8.16.4. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Слід зазначити, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно, цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів, видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 р. у справі № 917/1307/18, від 18.03.2020 р. у справі № 129/1033/13-ц.

8.16.5. Також враховується, що Верховним Судом неодноразово зазначалось, що при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Обов`язок (тягар доказування обставин) покладається на особу, яка посилається на ці обставини (постанови Верховного Суду від 27.02.2019 р. у справі № 922/1163/18, від 29.08.2018 р. у справі № 909/105/15, від 29.08.2018 р. у справі № 910/23428/17, від 31.01.2018 р. у справі № 10/8763/17).

8.16.6. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

8.16.7. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.08.2016 р. у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") наголошено, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи є вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.12.2020 р. у справі № 904/1103/20 та від 25.06.2020 р. у справі № 924/266/18.

8.16.8. Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є надати саме ту кількість доказів, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

8.16.9. Слід врахувати, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

8.16.10. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

8.16.11. Отже, суд враховуючи вищенаведене, положення законодавства, обставини справи, дійшов висновку про недоведеність позивачем для застосування такого виду відповідальності як відшкодування збитків наявності всіх складових цивільного правопорушення (порушення боржником зобов`язання, що випливає з договірних відносин, збитків та їх розміру, протиправної поведінки (бездіяльності), причинного зв`язку між порушенням стороною зобов`язання, що випливає з договірних відносин та збитками.

8.16.12. У зв`язку з відсутністю складу цивільного правопорушення, недоведеністю позивачем збитків та їх розміру, протиправної поведінки (бездіяльності), причинного зв`язку між порушенням стороною зобов`язання), в суду наявні підстави стверджувати, що у останнього в контексті викладених вище положень матеріального права, відсутні підстави для стягнення з відповідача збитків заявлених позивачем.

8.17. За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

8.17.1. В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

8.17.2. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

8.17.3. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

8.17.4. Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

8.18. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції при ухваленні оспорюваного рішення та не можуть бути підставою для їх скасування або зміни.

8.19. За таких обставин апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Агро УЛФ" (Sp.z.o.o.) (Польща) слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 13 серпня 2025 року у справі № 910/617/25 - без змін.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

10. Розподіл судових витрат.

10.1. Як вбачається із матеріалів справи, апелянтом - товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Агро УЛФ" (Sp.z.o.o.) (Польща) за подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду на рішення Господарського суду Волинської області, ухваленого 13.08.2025 у справі № 910/617/25 сплачено платіжною інструкцією дорученням МК65-НА69-МКТА-Н02Т від 08.09.2025 судовий збір у розмірі 8894,30 гривень.

10.2. Судовий збір сплачений в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір" .

10.3. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.

10.4. Оскільки апелянту відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, в силу приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Агро УЛФ" (Sp.z.o.o.) (Польща) від 12.09.25р. залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Вінницької області від 13 серпня 2025 року у справі №910/617/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Справу №910/617/25 повернути Господарському суду Волинської області.

Повна постанова складена "29" жовтня 2025 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Миханюк М.В.