ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21 жовтня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/1157/17

Господарський суд Житомирської області у складі судді Костриці О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання керуючого санацією боржника арбітражного керуючого Постоленка В.О. від 28.05.2025 за № 02-01/43 в частині затвердження мирової угоди між боржником та його кредиторами в редакції від 19.05.2025, закриття провадження у справі у межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Інтертрансстрой",

за участю учасників судового процесу:

- від кредиторів: не з`явилися;

- від боржника: Постоленко В.О. - керуючий санацією,-

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Господарського суду Житомирської області перебуває справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Інтертрансстрой" (далі - ТОВ "ВКП "Інтертрансстрой", боржник).

02.06.2025 до господарського суду надійшло клопотання керуючого санацією боржника арбітражного керуючого Постоленка В.О. від 28.05.2025 № 02-01/43 про, серед іншого, затвердження мирової угоди між боржником та його кредиторами в редакції від 19.05.2025, закриття провадження у справі з додатками (т. 44 а.с. 32-54).

Ухвалою від 10.06.2025 господарський суд, зокрема, прийняв клопотання керуючого санацією боржника арбітражного керуючого Постоленка В.О. від 28.05.2025 № 02-01/43 та призначив його до розгляду в наступному судовому засіданні; призначив наступне судове засідання на 15.07.2025 о 10:00 год (т. 44 а.с. 75-76).

08.07.2025 до господарського суду на виконання вимог ухвали суду від 10.07.2025 надійшли письмові пояснення керуючого санацією боржника арбітражного керуючого Постоленка В.О. від 07.07.2025 за №02-01/55. До пояснень додано новий текст мирової угоди з додатками (т. 44 а.с. 102-121).

Ухвалою від 15.07.2025 господарський суд відклав розгляд клопотання керуючого санацією боржника арбітражного керуючого Постоленка В.О. від 28.05.2025 за № 02-01/43; призначив наступне судове засідання на 18.09.2025 об 11:30 год (т. 44 а.с. 127).

Ухвалою від 18.09.2025 господарський суд відклав розгляд клопотання керуючого санацією боржника арбітражного керуючого Постоленка В.О. від 28.05.2025 за № 02-01/43 в частині затвердження мирової угоди між боржником та його кредиторами в редакції від 19.05.2025, закриття провадження у справі; призначив наступне судове засідання на 21.10.2025 о 10:00 год (т. 44 а.с. 145).

20.10.2025 до господарського суду надійшли пояснення керуючого санацією боржника арбітражного керуючого Постоленка В.О. від 17.10.2025 № 02-01/71.

20.10.2025 до господарського суду надійшло клопотання Малого підприємства "Полісянка" від 20.10.2025 № 20/10 про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Представники кредиторів у судове засідання 21.10.2025 не з`явилися, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно та відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Керуючий санацією боржника арбітражний керуючий Постоленко В.О. підтримав клопотання Малого підприємства "Полісянка" від 20.10.2025 № 20/10 про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Розглянувши клопотання Малого підприємства "Полісянка" від 20.10.2025 № 20/10 про відкладення розгляду справи на іншу дату, заслухавши думку керуючого санацією боржника арбітражного керуючого Постоленка В.О., оглянувши матеріали справи, господарський суд дійшов висновку відмовити у задоволенні вказаного клопотання з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи клопотання від 20.10.2025 № 20/10 про відкладення розгляду справи на іншу дату, директор Малого підприємства "Полісянка" повідомила, що вона має надати суду пояснення щодо питання укладення мирової у годи у справі, однак не має можливості прибути у судове засідання за сімейними обставинами. За викладених обставин, Малим підприємством "Полісянка" заявлено вимогу про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Частиною першою статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до частини першої статті 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Шульга проти України" визначено, що роль національних судів полягає в організації судових проваджень таким чином, щоб вони були без затримок та ефективним.

Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Скордіно проти Італії"). Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах "Скордіно проти Італії", "Сюрмелі проти Німеччини").

Суд враховує, що директором Малого підприємства "Полісянка" не долучено до клопотання доказів наявності сімейних обставин, що зумовлюють неможливість явки у судове засідання. При цьому, явка директора та/або представника Малого підприємства "Полісянка" у судове засідання обов`язковою судом не визнавалася. Ухвалою від 18.09.2025 суд не зобов`язував Мале підприємство "Полісянка" надати до суду пояснення. При наявності додаткових пояснень директор Малого підприємства "Полісянка" не була позбавлена надати їх у письмовому вигляді до суду. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що Малим підприємством "Полісянка" 14.07.2025 вже подавалося клопотання про відкладення розгляду справи.

За викладених обставин, враховуючи відсутність доказів поважності причин неявки директора Малого підприємства "Полісянка" у судове засідання та те, що така неявка не є перешкодою для розгляду справи у судовому засіданні та підставою для відкладення розгляду справи, господарський суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання Малого підприємства "Полісянка" від 20.10.2025 № 20/10 про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Керуючим санацією боржника арбітражним керуючим Постоленком В.О. у судовому засіданні 21.10.2025 зазначено про необхідність затвердження у справі мирової угоди між боржником та кредиторами в редакції, поданій до господарського суду 08.07.2025; закриття провадження у справі про банкрутство.

Розглянувши клопотання керуючого санацією боржника арбітражного керуючого Постоленка В.О. від 28.05.2025 за № 02-01/43 в частині затвердження мирової угоди між боржником та його кредиторами в редакції від 19.05.2025, закриття провадження у справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується клопотання, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для його розгляду, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Провадження у справі про банкрутство ТОВ "ВКП "Інтертрансстрой" перебуває на стадії процедури санації боржника, введеної ухвалою господарського суду від 24.07.2023. Даною ухвалою суд, серед іншого, затвердив план санації ТОВ "ВКП "Інтертрансстрой", яким передбачалося погашення вимог усіх кредиторів, відновлення платоспроможності боржника, закриття провадження у справі. Разом з тим, матеріали справи свідчать, що план санації ТОВ "ВКП "Інтертрансстрой" у повному обсязі не був виконаний.

Керуючий санацією боржника листом від 11.05.2025 № 02-01/41 повідомив кредиторів боржника та інвестора - фізичну особу - підприємця Бондарчука О.В. про проведення 19.05.2025 зборів кредиторів ТОВ "ВКП "Інтертрансстрой" для розгляду питання укладення мирової угоди ТОВ "ВКП "Інтертрансстрой" з кредиторами у справі про банкрутство (т. 44 а.с. 43). На підтвердження надсилання даного листа на адреси кредиторів та інвестора керуючий санацією боржника надав копії фіскальних чеків від 11.05.2025 (т. 44 а.с. 44). Внутрішні описи вкладення у цінні листи, надіслані на адреси кредиторів та інвестора, керуючий санацією боржника арбітражний керуючий Постоленко В.О. не надав.

19.05.2025 відбулися загальні збори кредиторів ТОВ "ВКП "Інтертрансстрой" на яких вирішено погодити проект мирової угоди ТОВ "ВКП "Інтертрансстрой" з його кредиторами в редакції від 19.05.2025 у справі № 906/1157/17 про банкрутство; уповноважити на підписання мирової угоди ТОВ "ВКП "Інтертрансстрой" з його кредиторами від імені всіх кредиторів представника Малого підприємства "Полісянка" Кленовського О.М. (засновника підприємства); направити погоджену мирову угоду від 19.05.2025 всім кредиторам у справі № 906/1157/17 про банкрутство ТОВ "ВКП "Інтертрансстрой" на їхні поштові адреси та до господарського суду на її затвердження, що підтверджується протоколом зборів кредиторів ТОВ "ВКП "Інтертрансстрой" від 19.05.2025 № 24 (т. 44 а.с. 45-47).

02.06.2025 до господарського суду надійшло клопотання керуючого санацією боржника арбітражного керуючого Постоленка В.О. від 28.05.2025 № 02-01/43 про, серед іншого, затвердження мирової угоди між боржником та його кредиторами в редакції від 19.05.2025, закриття провадження у справі з додатками (т. 44 а.с. 32-54), яке ухвалою від 02.06.2025 суд прийняв та призначив до розгляду.

08.07.2025 до господарського суду на виконання вимог ухвали суду від 10.07.2025 надійшли письмові пояснення керуючого санацією боржника арбітражного керуючого Постоленка В.О. від 07.07.2025 за №02-01/55. До пояснень додано новий текст мирової угоди з додатками (т. 44 а.с. 102-121).

Разом з тим, керуючий санацією боржника арбітражний керуючий Постоленко В.О. жодних клопотань та/або заяв про необхідність розгляду судом нового тексту мирової угоди, затвердження мирової угоди до суду не подавав. Новий текст мирової угоди у даній справі про банкрутство не був предметом розгляду й зборів кредиторів боржника.

За викладених обставин, судом розглядається клопотання керуючого санацією боржника арбітражного керуючого Постоленка В.О. від 28.05.2025 за № 02-01/43 в частині затвердження мирової угоди між боржником та його кредиторами в редакції від 19.05.2025, закриття провадження у справі з урахуванням змісту мирової угоди, долученої до вказаного клопотання.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України. Застосування положень ГПК України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (голова комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут); учасники у справі про банкрутство (неплатоспроможність) - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, Фонд державного майна України, Національний банк України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника.

Згідно з частиною першою статті 6 Кодексу України з процедур банкрутства відповідно до цього Кодексу щодо боржника - юридичної особи застосовуються такі судові процедури: розпорядження майном боржника; санація боржника; ліквідація банкрута.

Частиною сьомою статті 46 ГПК України передбачено, що сторони можуть примиритися, у тому числі шляхом медіації, на будь-якій стадії судового процесу. Результат домовленості сторін може бути оформлений мировою угодою.

Згідно з пунктом 12 частини 1 статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що суд закриває справу про банкрутство, якщо було укладено мирова угода між боржником та кредиторами відповідно до статті 192 ГПК України.

Відповідно до частини 2 статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) може бути закрито у випадках, передбачених, зокрема, пунктом 12 частини першої цієї статті, на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство (до та після визнання боржника банкрутом).

Отже, Кодекс України з процедур банкрутства передбачає можливість за певних умов укладення мирової угоди за нормами ГПК України.

Відповідно до частини першої статті 192 ГПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Згідно зі частиною другою статті 192 ГПК України сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Отже, результат домовленості сторін може бути оформлений мировою угодою.

Частиною четвертою статті 192 ГПК України визначено, що укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Відповідно до приписів частини 5 статті 192 ГПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Таким чином, з урахуванням положень статті 192 ГПК України, умови мирової угоди мають стосуватися лише правовідносин сторін, які є об`єктом спору; не можуть поширюватися на осіб, які не є сторонами спору; не можуть стосуватися вимог, що не заявлялися в позовній заяві; повинні бути виконуваними, не суперечити закону та не порушувати права чи охоронювані інтереси інших осіб.

Згідно зі статтею 193 ГПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Укладення мирової угоди між боржником та кредиторами відповідно до статті 192 ГПК України у межах справи про банкрутство має певні особливості, що зумовлені наступним.

З моменту відкриття провадження у справі про банкрутство виникають відносини неплатоспроможності - це врегульовані законодавцем правовідносини щодо формування грошових вимог кредиторів до боржника, визначення їх черговості, призначення арбітражного керуючого на виконання певних повноважень у справах про банкрутство, введення щодо боржника передбаченої законодавством про банкрутство процедури (розпорядження майном, санації чи ліквідації), виявлення активів боржника, їх реалізації та справедливого розподілу грошових коштів, отриманих внаслідок продажу активів боржника.

Відносинам неплатоспроможності характерно те, що вони не є інструментом вирішення окремого спору між боржником та його кредитором, а повинні забезпечити колективний механізм захисту інтересів різних кредиторів (конкурсних, заставних, поточних), інших учасників провадження у справі про банкрутство та справедливий розподіл активів боржника поміж цими кредиторами, справедливі умови реалізації майна боржника з метою пропорційного захисту майнових інтересів боржника та кредиторів.

Можливості застосування механізмів урегулювання спору, характерних для позовного провадження, яким вирішується спір між позивачем та відповідачем, зокрема, можливості укладення в межах однієї з процедур банкрутства мирової угоди за нормами ГПК України, повинні визначатися судами, виходячи з особливостей провадження у справі про банкрутство та відповідної судової процедури, яка застосовується до боржника.

Мирова угода у справі про банкрутство є цивільно-правовою угодою (правочином), яка укладається між сторонами з метою вирішення всіх спірних питань, задля яких і було відкрито провадження у справі про банкрутство. Така угода призводить до врегулювання спірних питань шляхом визначення її сторонами (учасниками, кредиторами, боржником у справі про банкрутство) певних дій, які інша сторона угоди має вчинити.

У мировій угоді у провадженні у справі про банкрутство кредитор (кредитори) та боржник (банкрут) на підставі взаємних поступок (відстрочка або розстрочка виконання кредиторських вимог, погашення чи спрощення боргів, які залишились) домовляються (досягають згоди) про вчинення у майбутньому (після затвердження такої мирової угоди судом) у визначені у мировій угоді строки дій, в результаті яких вимоги кредиторів, що залишились на момент затвердження мирової угоди непогашеними, будуть задоволені.

Мирова угода фіксує домовленість сторін, змінює строки виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами, які виникли з раніше укладених ними правочинів або інших підстав. Унаслідок укладення мирової угоди у процедурі банкрутства виникнення нових або додаткових зобов`язань не відбувається, проте змінюється строк виконання зобов`язань за раніше укладеними правочинами між боржником та його кредиторами або їх розмір. Мирова угода має містити ряд істотних умов, які підлягають юридичній та економічній оцінці на предмет досягнення основної мети - врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. Результатом укладення мирової угоди у справі про банкрутство є відновлення платоспроможності боржника.

Мирова угода у справі про банкрутство є способом відновлення платоспроможності боржника та рівномірного/пропорційного задоволення грошових вимог кредиторів. Укладена та затверджена судом мирова угода повертає боржнику його майнову та організаційну незалежність як учасника господарського обігу та змінює умови виконання грошових зобов`язань перед кредиторами. Належне та повне виконання боржником мирової угоди свідчить про спроможність такого боржника як повноцінного учасника господарського обігу (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.07.2020 у справі № 910/26972/14).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що для затвердження мирової угоди у справі про банкрутство суду необхідно дослідити умови мирової угоди на предмет того, чи відповідають ці умови закону, чи не порушуються права або охоронювані законом інтереси інших осіб, чи не є такі умови не виконуваними, а також чи відповідають дії представників сторін мирової угоди інтересам осіб, яких вони представляють, оскільки порушення будь-якої з наведених вимог є безумовною підставою для відмови у затвердженні мирової угоди і, як наслідок, виключає закриття провадження у справі з цих підстав.

Щодо положень мирової угоди, укладеної між кредиторами та боржником у даній справі про банкрутство та поданої до суду для розгляду, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з пунктами 2.1.-2.2. мирової угоди її предметом є встановлення порядку погашення боргів перед конкурсними кредиторами. Метою мирової угоди є відновлення платоспроможності боржника та погашення його заборгованості.

У пункті 2.6. мирової угоди боржник підтверджує свої борги перед кредиторами згідно списку (додаток № 1) до мирової угоди в наступному розмірі 10 321 694,29 грн, з яких: 10289627,88 грн - сума заборгованості за реєстром вимог кредиторів, що відносяться до погашення в четверту чергу, затверджена ухвалами Господарського суду Житомирської області від 26.07.2018 та 25.05.2021; 32 066,41 грн - сума заборгованості за реєстром вимог кредиторів, що відносяться до погашення в шосту чергу, затверджена ухвалою Господарського суду Житомирської області від 26.07.2018.

Відповідно до пункту 2.7. мирової угоди ТОВ "ВКП "Інтертрансстрой" як боржник у справі про банкрутство підтверджує на час укладення мирової угоди наявну заборгованість по здійсненню провадження у справі № 906/1157/17 про банкрутство ТОВ "ВКП "Інтертрансстрой" в сумі 622 509,66 грн (станом на 30.04.2025), що складається із заборгованості арбітражному керуючому по основній грошовій винагороді в процедурі банкрутства з розрахунку мінімального розміру, встановленого частиною 2 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства. Окрім цього, боржник має сплатити додаткову грошову винагороду арбітражного керуючого в розмірі 3% від суми погашених вимог кредиторів, що встановлений частиною 3 статті 30 кодексу України з процедур банкрутства та відшкодувати витрати, понесені при здійсненні провадження у справі про банкрутство підприємства згідно частини 4 цієї ж статті Кодексу.

Разом з тим, вказаний у тексті мирової угоди розмір грошової винагороди арбітражного керуючого Постоленка В.О. не відповідає загальному розміру грошової винагороди арбітражного керуючого, затвердженому ухвалами суду, та про який самостійно повідомляє арбітражний керуючий у поясненнях від 17.10.2025 № 02-01/71.

З матеріалів справи суд встановив, що ухвалами від 27.08.2024 суд затвердив звіт арбітражного керуючого Постоленка В.О. про нарахування та виплату грошової винагороди за період виконання повноважень керуючого санацією боржника з 24.07.2023 по 30.06.2024 на суму 209 716,12 грн; звіт арбітражного керуючого Постоленка В.О. про понесені витрати за період виконання повноважень керуючого санацією боржника з 24.07.2023 по 30.06.2024 на суму 12720,72 грн. Ухвалою від 10.06.2025 суд затвердив звіт арбітражного керуючого Постоленка В.О. про нарахування та виплату основної грошової винагороди за період виконання повноважень ліквідатора банкрута з 27.05.2021 по 23.07.2023 на суму 380012,90 грн; звіт арбітражного керуючого Постоленка В.О. про нарахування та виплату основної грошової винагороди за період виконання повноважень керуючого санацією боржника з 01.07.2024 по 31.01.2025 на суму 66 477,42 грн; звіт арбітражного керуючого Постоленка В.О. про нарахування та виплату додаткової грошової винагороди на суму 68624,19 грн; звіт арбітражного керуючого Постоленка В.О. про здійснення та відшкодування витрат за період виконання повноважень керуючого санацією боржника з 01.07.2024 по 01.02.2025 на суму 5954,50 грн.

З урахуванням виплаченої суми основної грошової винагороди 283 400,00 грн несплаченою залишилася основна грошова винагорода арбітражного керуючого Постоленка В.О. в розмірі 372 806,44 грн (209 716,12 грн + 380012,90 грн + 66477,42 грн - 283400,00 грн); додаткова грошова винагорода - 68 624,19 грн; витрати 18675,22 грн (12720,72 грн + 5954,50 грн).

Отже, зазначений у мировій угоді розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого Постоленка В.О. є неправильним (622 509,66 грн замість 372 806,44 грн), суперечить матеріалам справи, визначає зобов`язання боржника у розмірі, що є більшим за реальний. Вказана обставина унеможливлює затвердження мирової угоди у поданій до суду редакції. Крім того, положення мирової угоди декларативно вказують на необхідність сплати боржником додаткової грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, однак не визначають їх жодного розміру, що унеможливить повне та неухильне виконання цих положень.

Відповідно до пункту 2.3 мирової угоди джерелами погашення заборгованості ТОВ "ВКП "Інтертрансстрой" перед кредиторами є грошові кошти, які знаходяться на рахунку Малого підприємства "Полісянка" та майнові активи боржника. За даною мировою угодою допускається виконання зобов`язань боржника третіми особами.

Згідно з пунктом 2.9. мирової угоди Малим підприємством "Полісянка" погоджено проведення повного розрахунку за сумою боргу вказаною в додатку № 1, що є невід`ємною частиною до даної мирової угоди, протягом 30 днів з дня затвердження Господарським судом Житомирської області цієї мирової угоди, за черговістю, встановленою Кодексом України з процедур банкрутства.

В той же час боржник зобов`язаний вчасно та в терміни передбачені законодавством України сплачувати поточні зобов`язання, які виникатимуть в період дії даної мирової угоди (пункт 2.10 мирової угоди).

Таким чином, пункти 2.3, 2.9., 2.10 мирової угоди визначають три джерела погашення заборгованості ТОВ "ВКП "Інтертрансстрой" перед кредиторами, а саме: 1) грошові кошти, які знаходяться на рахунку Малого підприємства "Полісянка", 2) майнові активи боржника; 3) виконання зобов`язань боржника третіми особами. Основне джерело погашення вимог кредиторів відповідно до умов мирової угоди - грошові кошти, які знаходяться на рахунку одного з кредиторів боржника - Малого підприємства "Полісянка". Боржником за рахунок майнових активів здійснюється лише погашення поточних зобов`язань, які виникатимуть в період дії даної мирової угоди. Жодних даних щодо того, хто є третіми особами, які можуть здійснювати виконання зобов`язань боржника, мирова угода не містить, що суперечить принципам чіткості та зрозумілості у викладенні положень мирової угоди та унеможливлює стабільне та передбачуване виконання її умов.

Розділ 3 мирової угоди деталізує порядок виконання зобов`язань боржника, зокрема, Малим підприємством "Полісянка".

Відповідно до пункту 3.1. мирової угоди порядок і умови виконання боржником зобов`язань визначаються у графіку погашення заборгованості ТОВ "ВКП "Інтертрансстрой" перед кредиторами четвертої, шостої черги та заборгованості по здійсненню провадження у справі № 906/1157/17 про банкрутство боржника. Цей графік є невід`ємною частиною даної мирової угоди і оформлюється у вигляді додатку № 2 до мирової угоди.

Згідно з пунктом 3.2. мирової угоди Мале підприємство "Полісянка" приступає до виконання зобов`язань перед кредиторами після затвердження мирової угоди Господарським судом Житомирської області відповідно до графіку погашення заборгованості ТОВ "ВКП "Інтертрансстрой".

Проаналізувавши положення пунктів 3.1.-3.2. мирової угоди щодо порядку погашення вимог кредиторів у сукупності з матеріалами справи, суд зазначає, що у даній справі про банкрутство Мале підприємство "Полісянка" є кредитором боржника. Чинне законодавство не передбачає можливості погашення вимог кредиторів боржника одним з кредиторів у результаті укладення у справі про банкрутство мирової угоди. Погашення вимог кредиторів боржника має здійснюватися виключно боржником. При цьому, законодавство не визначає джерела отримання боржником коштів для погашення вимог кредиторів. Умови мирової угоди про погашення одним з кредиторів боржника заборгованості перед іншими кредиторами суперечать закону, порушують права та охоронювані законом інтереси як кредиторів, так і боржника.

Пунктом 3.3. мирової угоди визначено, що завершення проведення розрахунків з кредиторами за мировою угодою має відбутися не пізніше 31.08.2025.

Обставини спливу граничного строку завершення проведення розрахунків з кредиторами за мировою угодою унеможливлюють її виконання, що свідчить про неможливість затвердження судом такої мирової угоди.

Відповідно до пункту 3.5. мирової угоди за згодою сторін (боржника та кожного кредитора окремо) допускається погашення зобов`язань боржника перед кожним кредитором окремо, в інший спосіб, що не суперечить законодавству України.

Суд вважає, що положення пункту 3.5 мирової угоди містить абстрактний та не конкретний характер, що суперечить правовій природі мирової угоди. Положення мирової угоди, що визначають порядок і строки виконання зобов`язань, мають бути чіткими та зрозумілими, не допускати двозначності тлумачення, забезпечувати сторони можливістю примусового її виконання у разі затвердження ухвалою суду, а не позбавляти сторони такого права.

Пунктом 3.6 мирової угоди визначено, що вимоги кредитора (Малого підприємства "Полісянка") в сумі 8 571 131,11 грн погашаються шляхом передачі у власність Малого підприємства "Полісянка" частково недобудованого житлового будинку по вул. Степана Бандери, 111-А в м. Коростень Житомирської області, за виключенням площ, що підлягають передачі територіальній громаді та площ, які передаються інвесторам в рахунок наданих інвестицій.

Згідно з пунктом 3.7. мирової угоди передача об`єкту нерухомого майна, зазначеного в пункті 3.6. цієї мирової угоди, здійснюється протягом 60 днів з дня затвердження Господарським судом Житомирської області цієї мирової угоди з одночасним підписанням акту прийому-передачі об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до пункту 3.8. мирової угоди ухвала Господарського суду Житомирської області про затвердження цієї мирової угоди згідно положень пункту 10 частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для проведення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, зазначений в пункті 3.6. цієї мирової угоди, за Малим підприємством "Полісянка".

Щодо положень пунктів 3.6-3.8. мирової угоди суд зазначає, що жодного визначення поняття територіальна громада мирова угода не містить. Аналогічно відсутнє у тексті мирової угоди й визначення поняття інвесторів, найменування вказаних фізичних та / або юридичних осіб. Умовами мирової угоди не передбачено надання жодних інвестицій боржнику. З огляду на зазначене з умов мирової угоди є незрозумілим, які площі частково недобудованого житлового будинку по вул. Степана Бандери, 111-А в м. Коростень Житомирської області підлягають передачі боржником, якій територіальній громаді, яким інвесторам, які порядок та строки їх передачі.

Суд звертає увагу сторін, що надання боржнику інвестицій, передача в рахунок наданих інвестицій боржником інвесторам частини нерухомого майна у даній справі про банкрутство було передбачено умовами плану санації боржника. Разом з тим, план санації боржника виконано не було, у зв`язку з чим визначені цим планом наслідки його виконання для боржника та інвесторів не настали.

Положення пункту 3.8. мирової угоди суперечать чинному законодавству та порушують права та охоронювані законом інтереси боржника та кредиторів, оскільки допускають можливість державної реєстрації права власності на єдиний актив боржника - об`єкт нерухомого майна за Малим підприємством "Полісянка" до моменту погашення вимог кредиторів, передачі частини об`єкту нерухомого майна територіальній громаді. Можливість негайного переходу права власності на єдиний актив боржника до Малого підприємства "Полісянка" без обов`язкового погашення вимог кредиторів свідчить про укладення мирової угоди з метою уникнення задоволення вимог кредиторів.

Зазначені умови мирової угоди значно погіршать становище кредиторів у цій справі, оскільки залишать вимоги до боржника без майнового забезпечення, а самого боржника без майнових активів для ведення господарської діяльності, у зв`язку з вибуттям єдиного майнового активу. Вказане не відповідає умовам та меті відновлення платоспроможності боржника, що встановлені законодавством про банкрутство, та неминуче в майбутньому призведе до повторного банкрутства боржника.

Слід також зазначити, що мирова угода не містить актуальної вартості частково недобудованого житлового будинку по вул. Степана Бандери, 111-А в м. Коростень Житомирської області. Відсутня у мировій угоді й площа частини об`єкту нерухомого майна, який може бути переданий Малому підприємству "Полісянка". Вказані обставини унеможливлюють встановлення судом економічної доцільності укладення боржником мирової угоди у справі про банкрутство у даній редакції, наявності порушень прав та законних інтересів сторін правочину.

Отже, положення пункту 3.6-3.8 мирової угоди також містять абстрактний та не конкретний характер, допускають двозначність їх тлумачення, що суперечить правовій природі мирової угоди та унеможливлює примусове її виконання у разі затвердження судом.

Відповідно до пункту 4.5. мирової угоди вона може бути визнана недійсною лише з підстав і в порядку, що визначені чинним законодавством України, за заявою будь-кого з кредиторів у випадку, якщо:

4.5.1. боржником та Малим підприємством "Полісянка" було подано недостовірні відомості про своє майно в бухгалтерському балансі або в інших документах, що свідчить про його фінансове та майнове положення;

4.5.2 виконання мирової угоди призведе боржника до банкрутства;

4.5.3. невиконання боржником та Малим підприємством "Полісянка" умов мирової угоди;

4.5.4 з інших підстав, передбачених цивільним законодавством України для визнання угоди недійсною.

Разом з тим, визначені у мировій угоді підстави для визнання недійсною мирової угоди не повністю відповідають загальним положенням цивільного законодавства щодо визнання недійсними правочинів. Обставини виконання чи невиконання мирової угоди не можуть бути підставою для визнання її недійсною. Отже, положення пункту 4.5. мирової угоди частково суперечать чинному законодавству.

Як було зазначено вище, відповідно до частини 2 статті 193 ГПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

Затвердження мирової угоди у поданій до суду редакції без виправлення вказаних вище недоліків та чіткого визначення, хто є стягувачем, а хто є боржником у мировій угоді, спричинить невідповідність ухвали про затвердження мирової угоди вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

Під час розгляду справи про банкрутство затвердження мирової угоди має здійснюватися із застосуванням принципу "судового розсуду".

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами, передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Господарський суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обов`язки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обов`язків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини однозначно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, зважаючи на те, що умови поданої до суду мирової угоди суперечать закону та матеріалам справи, порушують права та охоронювані законом інтереси кредиторів і боржника, є абстрактними, не конкретними, допускають двозначність їх тлумачення, у зв`язку з чим є не виконуваними, господарський суд дійшов висновку у задоволенні клопотання керуючого санацією боржника арбітражного керуючого Постоленка В.О. від 28.05.2025 за № 02-01/43 в частині затвердження мирової угоди між боржником та його кредиторами в редакції від 19.05.2025, закриття провадження у справі відмовити.

Керуючись статтями 192, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання керуючого санацією боржника арбітражного керуючого Постоленка В.О. від 28.05.2025 за № 02-01/43 в частині затвердження мирової угоди між боржником та його кредиторами в редакції від 19.05.2025, закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили 21.10.2025.

Ухвала господарського суду може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Повний текст ухвали складено та підписано 27.10.2025.

Суддя Костриця О.О.