ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці

16 жовтня 2025 року Справа № 926/2595/25

Господарський суд Чернівецької області у складі головуючого судді Марущака І.В., за участю секретаря судового засідання Терещенко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (58013, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 244, код 09356307)

до відповідачів:

1) фізичної особи підприємця Горкуна Дениса Сергійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) ОСОБА_1 (48552, Тернопільська область, Чортківський район, село Колиндяни, РНОКПП НОМЕР_2 );

3) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

про стягнення коштів в сумі 50 000,00 грн,

представники:

від позивача адвокат Калмикова С.С.;

від відповідача-1 не з`явився;

від відповідача-2 не з`явився;

від третьої особи не з`явився.

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до фізичної особи підприємця Горкуна Дениса Сергійовича, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості перед державою за договором кредитної лінії №540-ДГ від 23.03.2021 у розмірі 50 000,00 грн, яка виникла 08.04.2025 внаслідок сплати Гарантом вказано суми за гарантією.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 березня 2021 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та фізичною особою підприємцем Горкуном Д.С. укладений договір кредитної лінії №540-ДГ за державними програмами «Доступні кредити 5-7-9%», «Державні гарантії на портфельній основі на 2020 рік». Кредит був наданий позичальнику на поповнення оборотного капіталу у вигляді відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом кредитування в розмірі 600 000,00 грн та з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 22.03.2024.

Виконання зобов`язання за вказаним договором забезпечено порукою поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно з договором поруки №1028-ДГ від 23.03.2021.

Крім того, виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором частково, згідно ставки індивідуальної гарантії в розмірі 50% від суми кретину, забезпечено гарантією держави за додатковим договором № 1 від 15.09.2021, укладеним на виконання вимог розділу 6 договору гарантії.

У зв`язку із настанням гарантійного випадку, а саме наявність простроченої заборгованості за кредитним договором в сумі 100 000,00 грн, АТ «Ощадбанк» направив Гаранту вимогу № 162 від 07.03.2025 про сплату за гарантією суми в розмірі 50 000,00 грн, за результатами розгляду якої 08.04.2025 Гарант перерахував банку 50 000,00 грн для відшкодування за кредитною операцією, які банк спрямував у рахунок часткового погашення заборгованості за основним боргом.

Відтак позивач просить стягнути з відповідачів солідарно сплачену державою суму гарантії.

Відповідачі своїм правом на подання відзиву на позов не скористалися.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2025 вказану позовну заяву передано до провадження судді Марущака І.В.

Ухвалою суду від 08.08.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив загальне позовне провадження у справі, призначив підготовче засідання на 04.09.2025 та встановив відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу запропонував надати відповідь на відзив.

Ухвалою від 04.09.2025 відкладено розгляд справи в підготовчому засіданні на 22.09.2025.

За наслідками підготовчого засідання суд постановив ухвалу від 22.09.2025 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 16.10.2025, виклик відповідачів в судове засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідачі в судове засідання 16.10.2025 не з`явилися, яку представників не забезпечили.

Суд констатує, що відповідачі повідомлялася про розгляд справи поштовим зв`язком рекомендованим повідомленням, утім всі поштові відправлення повернулись до суду неврученими, причина невручення закінчення встановленого терміну зберігання та адресат відсутній за вказаною адресою.

Крім того, відповідачі викликався в судове засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (частина 4 статті 122 ГПК України).

Відповідно до частин четвертої статті 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

На офіційному веб-сайті судової влади України 23.09.2025 розміщені оголошення про виклик ФОП Горкуна Д.С., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як відповідачів в судове засідання з розгляду справи по суті на 16.10.2025 у справі № 926/2595/25.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно із пунктом 1 частини третьої цієї статті ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частини дев`ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин суд вирішив за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представника відповідача.

Суд заслухав вступне слово представника позивача, яка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Далі суд перейшов до дослідження матеріалів справи.

ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд установив таке.

23 березня 2021 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (надалі - Кредитор/Банк/позивач) та фізичною особою підприємцем Горкуном Д.С. (надалі - Позичальник/відповідач-1) укладений договір кредитної лінії № 540-ДГ (надалі - Кредитний договір) за державною програмою фінансової державної підтримки суб`єктів малого, у тому числі мікропідприємства, та середнього підприємництва «Доступні кредити 5-7-9%», реалізація якої здійснюється на підставі «Порядку надання фінансової державної підтримки суб`єктам малого та середнього підприємництва», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2020 року №28, Договору про співробітництво та Договору про надання Гарантії.

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору Банк зобов`язується надати на умовах цього Договору, а Позичальник зобов`язується отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим Договором строки Кредит у розмірі, визначеному в статті 3 цього Договору та забезпечити своєчасну та в належному розмірі сплату Процентів за користування Кредитом, комісійних винагород та інших платежів в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з умовами п.п. 3.1, 3.2, 3.3, 3.8, 3.9 Кредитного договору, сума та валюта Максимального ліміту кредитування складає 600 000,00 грн. Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 22.03.2024. Цільовим призначенням кредиту є поповнення оборотного капіталу.

Кредитним договором встановлено графік збільшення/зменшення діючого ліміту кредитування в строки згідно з наступним графіком: до 22.10.2021 ліміт кредитування складає 600 000,00 грн; з 23.10.2021 до 22.11.2021 ліміт кредитування складає 500 000,00 грн; з 23.10.2021 до 22.12.2021 ліміт кредитування складає 400 000,00 грн; з 23.12.2021 до 22.01.2022 ліміт кредитування складає 300 000,00 грн; з 23.01.2022 до 22.02.2022 ліміт кредитування складає 200 000,00 грн; з 23.02.2022 до 21.03.2022 ліміт кредитування складає 100 000,00 грн; з 23.03.2022 до 22.10.2022 ліміт кредитування складає 600 000,00 грн; з 23.10.2022 до 22.11.2022 ліміт кредитування складає 500 000,00 грн; з 23.11.2022 до 22.12.2022 ліміт кредитування складає 400 000,00 грн; з 23.12.2022 до 22.01.2023 ліміт кредитування складає 300 000,00 грн; з 23.01.2023 до 22.02.2023 ліміт кредитування складає 200 000,00 грн; з 23.02.2023 до 21.03.2023 ліміт кредитування складає 100 000,00 грн; з 23.03.2023 до 22.10.2023 ліміт кредитування складає 600 000,00 грн; з 23.10.2023 до 22.11.2023 ліміт кредитування складає 500 000,00 грн; з 23.11.2023 до 22.12.2023 ліміт кредитування складає 400 000,00 грн.

Згідно з підпунктом 20 пункту 1.1. Кредитного договору Кредит надається траншами в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, з рахунку для обліку Основної суми боргу в безготівковому порядку на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_4 .

За умовами пункту 3.11. Кредитного договору з метою дотримання діючого ліміту кредитування згідно з умовами цього Договору, Позичальник зобов`язаний не пізніше першого банківського дня наступного періоду здійснити погашення Основної суми боргу у сумі, що буде необхідною для дотримання Діючого ліміту кредитування на такий наступний період. У разі якщо Діючий ліміт кредитування буде вичерпано, Позичальник має право отримати наступний транш у межах Діючого ліміту кредитування лише за умови погашення Основної суми боргу (частково або в повному обсязі) за цим Договором.

У п.п.3.11.1 Кредитного договору визначено, що Позичальник зобов`язується здійснити погашення Основної суми боргу за кожним траншем не пізніше ніж на 365 календарний день із моменту отримання траншу незалежно від розміру Діючого ліміту кредитування, що встановлений на окремий Банківський день згідно з підпунктом 3.3 цього Договору.

Згідно з п.п. 3.5.1 Кредитного договору за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний забезпечити своєчасну та в належному розмірі сплату Процентів за процентною ставкою (далі - Базова процентна ставка), яка є змінюваною, розмір якої розраховується та встановлюється на відповідний період кредитування за цим Договором із застосуванням такої формули: БПС = індекс UIRD (Зm) + Маржа, де БПС - це розмір Базової процентної ставки у процентах річних, який розраховується та встановлюється на відповідний період кредитування за цим Договором; індекс UIRD (Зm) - це Український індекс ставок за депозитами фізичних осіб (Ukrainian Index of Retail Deposit Rates) - середньозважена річна ставка, що розраховується кожного Банківського дня в системі Thomson Reuters на основі номінальних ставок по строкових депозитах фізичних осіб у гривні на строк 3 місяці з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору і оприлюднюється на сайті Національного Банку України в мережі Інтернет (на дату укладення цього Договору за посиланням: http://www.bank.gov.ua/files/UIRD.xls), а також у системі Thomson Reuters. У випадку розходження значень ставки UIRD між різними джерелами інформації, перевага надається значенню ставки UIRD, що оприлюднена в системі Thomson Reuters; Маржа - це доданок, який виражений у процентах, що становить 7% (сім цілих процентів).

Розмір Базової процентної ставки на момент укладення Договору становить 14,33% процентів річних (п. п. 3.5.2 Кредитного договору).

При цьому, Сторони дійшли згоди, що максимальна процентна ставка за користування кредитними коштами не може перевищувати 30% річних (п. п. 3.5.3 Кредитного договору).

У п. 3.16. Кредитного договору визначений порядок сплати процентів.

Пунктом 3.20. Кредитного договору визначено послідовність (черговість) погашення заборгованості.

Відповідно до п. 8.6. цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін (за бажанням) та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором.

Судом встановлено, що Договір кредитної лінії № 540-ДГ від 23.03.2021 та додатки до нього підписані Позичальником та Банком, а також скріплені печаткою банку.

Згідно з п. 4.3.1 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе за цим договором зобов`язання, а також зобов`язання за іншими договорами, укладеними з Банком.

У пункті п. 3.4 Кредитного договору сторони узгодили, що виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором забезпечується порукою поручителів.

Пп. 19 п. 1.1 Кредитного договору передбачає, що поручителі - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за Договором кредитної лінії № № 540-ДГ від 23.03.2021, між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (Кредитор) з однієї сторони та ОСОБА_1 (Поручитель), з другої сторони був укладений договір поруки № 1028-ДГ від 23.03.2021.

Крім того, з метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за Договором кредитної лінії № № 540-ДГ від 23.03.2021 між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (Кредитор) з однієї сторони та ОСОБА_2 (Поручитель), з другої сторони був укладений договір поруки № № 1029-ДГ від 23.03.2021.

Згідно з п. 2.1 договорів поруки поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується відповідати перед кредитором солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов Кредитного договору.

Пунктом 2.2 та п.п. 2.2.1 договорів поруки встановлено, що Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і боржник в порядку, визначеному кредитним договором, у тому числі, але не виключно у разі повного чи часткового невиконання боржником зобов`язання, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитом та/або повернення частини кредиту, в тому числі згідно з графіком погашення кредиту (за його наявності), щодо повернення кредиту при закінченні строку користування ним, в тому числі у випадку дострокового повного/часткового погашення зобов`язання за вимогою кредитора, та/або щодо сплати комісійних винагород в строки, визначені кредитним договором.

У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) боржником зобов`язання в порядку та строки, встановлені кредитним договором, кредитор набуває права вимоги до боржника і поручителя щодо сплати заборгованості за порушеним зобов`язанням, а поручитель та боржник з моменту порушення боржником зобов`язання відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п.п. 3.2.2 договору поруки).

Відповідно до п.п. 3.2.3 договору поруки Кредитор має право вимагати виконання зобов`язання за Кредитним договором на власний вибір, як від Боржника і Поручителя спільно, так від будь-кого з них окремо, причому як в повному обсязі, так і частково.

Порука на підставі цього договору діє незалежно від інших способів виконання зобов`язання Боржника перед Кредитором за Кредитним договором (п.п. 3.2.6 договору поруки).

З метою реалізації відповідно до умов цього договору права вимоги до Поручителя Кредитор має право, але не зобов`язаний пред`явити (направити) Поручителю вимогу (п.п. 3.2.4 договору поруки).

У випадку направлення Кредитором Поручителю вимоги, Поручитель зобов`язується здійснити виконання порушеного зобов`язання протягом 10 календарних днів з дати направлення вимоги Кредитором та в обсязі, зазначеному у вимозі. Якщо Кредитор скористався своїм правом та направив Поручителю вимогу, остання є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання Поручителем зобов`язання в розмірі, визначеному Кредитором у вимозі. Єдиною підставою для визначення Кредитором у вимозі розміру зобов`язання, що підлягає виконанню Поручителем, є дані аналітичного обліку та рахунки, що ведуться установою Кредитора для визначення грошових зобов`язань боржника перед Кредитором за Кредитним договором (п.п. 3.2.7 - 3.2.8 договору поруки).

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом 10 років з моменту його підписання сторонами (п. 10.1.1 договору поруки).

Вказані договори поруки підписані сторонами без зауважень та заперечень.

Судом встановлено, що на підставі Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік», постанови Кабінету Міністрів України від 25.11.2020 №1151 «Деякі питання надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році» (далі - Порядок №1151), постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 №1317 «Про надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році» (далі - Постанова №1317) в Україні запроваджена державна підтримка позичальників - суб`єктів господарювання у формі державних гарантій на портфельній основі.

Учасниками Програми надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році є:

- агент - Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», що надає агентські, консультаційні та інші послуги відповідно до умов агентської угоди між гарантом та агентом та договору про надання державної гарантії на портфельній основі, який укладається між гарантом та банком-кредитором;

- банки-кредитори - банки, відібрані на умовах, визначених Порядком №1151, перелік яких визначається рішенням Кабінету Міністрів України щодо надання державних гарантій на портфельній основі;

- гарант - Кабінет Міністрів України, що діє від імені держави, в особі Міністра фінансів;

- позичальники - суб`єкти господарювання мікропідприємництва, малого та/або середнього підприємництва, що отримують кредити від банків-кредиторів, часткове виконання боргових зобов`язань за якими забезпечується державними гарантіями на портфельній основі.

Для забезпечення співпраці сторін, пов`язаної з наданням державної підтримки, між Міністром фінансів України Марченком С.М., який діє від імені держави за дорученням Кабінету Міністрів України, на підставі Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №375 (гарант) та Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (бенефіціар) укладено договір про надання державної гарантії на портфельній основі №13010-05/271 від 31.12.2020 (надалі - договір №13010-05/271).

За умовами п. 2.1 договору №13010-05/271 гарант на умовах цього договору та в межах ліміту гарантії надає на користь бенефіціара безвідкличну гарантію з метою гарантування виконання принципалами (суб`єктами господарювання, яким надано кредит) частини своїх грошових зобов`язань перед бенефіціаром за кредитними договорами, включеними до портфеля.

Відповідно до п.1.1., 2.3 договору №13010-05/271 гарантія вважається наданою на користь бенефіціара з дати укладання цього договору. Строк дії гарантії - період, що починається на дату укладання цього договору та закінчується в дату, яка випадає через 5 років з дати укладення цього договору.

Згідно з п. 2.5 договору №13010-05/271 ставка індивідуальної гарантії визначається на власний розсуд бенефіціара для кожного окремого кредиту та не може перевищувати 70% за кожним окремим кредитом.

Пункти 1.1., 2.7. договору №13010-05/271 встановлено, що у разі настання гарантійного випадку (принципал не здійснив планового платежу за основним боргом згідно з графіком платежів за будь-яким кредитом, включеним до портфеля, і такий платіж залишається несплаченим протягом 90 календарних днів поспіль) гарант зобов`язаний сплатити на користь бенефіціара суму сплати за гарантією згідно з вимогами розділу V цього договору.

Пунктами 3.1 - 3.3 договору №13010-05/271 визначено, що з метою включення кредитів до портфеля бенефіціар формує реєстр, до якого включаються всі кредити, які бенефіціар визначив як такі, що включені до портфеля. Бенефіціар формує реєстр з кредитів, які відповідають під час першого включення таких кредитів до реєстру критеріям прийнятності. Включення кредитів до реєстру свідчить про те, що зобов`язання за такими кредитами є такими, що частково забезпечені гарантією з дати першого включення таких кредитів до реєстру.

У п. 5.1 договору №13010-05/271 визначено, що у разі настання гарантійного випадку бенефіціар направляє гаранту вимогу, а агенту - копію вимоги разом з інформацією щодо сум, що належать до сплати гарантом, та підтверджувальними документами (лист із зазначенням переліку кредитів, за якими виникла прострочена заборгованість), не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому виник гарантійний випадок.

Відповідно до п.5.5 договору №13010-05/271 гарант, на підставі вимог отриманих від бенефіціара, з урахуванням інформації агента щодо перевірки вимог, сплачує на рахунок бенефіціара суму сплати за гарантією згідно з вимогою раз на місяць (але не пізніше 30 календарних днів після отримання відповідної вимоги) за умови одночасного дотримання таких вимог:

- гарант отримав вимогу, яка подана відповідно до умов цього договору;

- на момент отримання вимоги не закінчився строк дії гарантії;

- загальна сума виплачених бенефіціару сум сплати за гарантіями, з урахуванням суми, що підлягає виплаті згідно з вимогою, не перевищує ліміту гарантії;

- гарант отримав підтвердження від агента, що сума, зазначена у вимозі, є сумою сплати за гарантією, що підлягає виплаті за гарантією згідно з умовами цього договору;

- здійснення гарантом виплати згідно з вимогою не суперечить вимогам чинного законодавства на момент здійснення такої виплати.

За змістом п.6.1 договору №13010-05/271, у разі здійснення гарантом виплати суми сплати за гарантією за будь-яким проблемним кредитом бенефіціар зобов`язується відобразити в обліку виникнення заборгованості принципала перед бюджетом на суму здійсненої гарантом виплати суми сплати за гарантією та застосувати інструменти врегулювання заборгованості за таким проблемним кредитом. Таке звернення стягнення має бути здійснено бенефіціаром у найкоротші строки.

Пунктом 6.3 договору №13010-05/271 врегульовано, що кошти, отримані внаслідок застосування інструментів врегулювання заборгованості за проблемним кредитом, перераховуються на рахунок гаранта в сумі, пропорційній ставці індивідуальної гарантії за таким проблемним кредитом, та зараховуються насамперед у рахунок погашення простроченої заборгованості перед бюджетом, у зв`язку з чим бенефіціар робить відповідний бухгалтерський запис та зменшує заборгованість приниципала перед державним бюджетом.

Робота зі стягнення з принципала простроченої заборгованості перед державою проводиться бенефіціаром на підставі Порядку №1151, статей 6-1 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та цього договору відповідно до внутрішніх правил та процедур бенефіціара та чинного законодавства України щодо організації процесу управління проблемними активами в банках України до того моменту, поки бенефіціар не прийме обґрунтованого рішення про те, що подальше проведення такої роботи є економічно недоцільним (п. 6.6 договору №13010-05/271).

У пунктах 13.13 - 13.14 договору №13010-05/271 визначено, що договір гарантії вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, а діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним.

03 березня 2021 року Позичальником було подано до Банку заяву на отримання забезпечення кредитної операції державною гарантією на портфельній основі.

У поданій заяві Позичальник просив розглянути можливість отримати державну гарантію на портфельній основі на підставі Порядку надання державних гарантій на портфельній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2020 №1151, зі змінами, в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитом.

23 березня 2021 року між Банком та Відповідачем-1 укладено Додатковий договір № 1 до Договору кредитної лінії.

У п.1.1. Додаткового договору № 1 сторонами визначено «Терміни та скорочення, які використовуються у цьому Додатковому договорі у такому значенні:

1. Агент - AT «Укрсімбанк», в якому Гарант відповідно до Порядку доручив надавати послуги, пов`язані з наданням державної підтримки суб`єктам мікропідприємництва, малого та середнього підприємництва у вигляді державних гарантій на портфельній основі.

2. Гарант- Кабінет Міністрів України, що діє від імені держави.

3. Гарантія - Безвідкличне та безумовне забезпечення виконання Позичальником частини зобов`язань за Кредитним договором, надане Гарантом за участі Агента на користь Банку у формі гарантії відповідно до умов Порядку, в якості часткового покриття кредитного ризику Банку за кредитною операцією з Позичальником, яка забезпечує повернення Позичальником Банку Кредиту за умови відповідності Позичальника та Кредиту Критеріям прийнятності, що визначені Порядком на момент першого включення Кредиту до Портфелю.

4. Договір про надання гарантії - Договір про надання державної гарантії на портфельній основі №13010- 05/271 від 31 грудня 2020 між Гарантом та Банком на виконання норм Порядку.

5. Договір кредитної лінії (резервної) - Договір кредитної лінії №313/2021/Р від 28.08.2021, що укладений (ні) між Позичальником та Банком - кредитором.

6. Критерії прийнятності Перелік вимог, яким мають відповідати Позичальники та Кредити для включення до Портфелю, зазначений у Порядку.

7. Портфель - Сукупність кредитів, зобов`язання за якими частково забезпечені Гарантією, яка надається на умовах, визначених Порядком.

8. Прострочена заборгованість Позичальника перед Державою - Заборгованість Позичальника перед державою, що виникає в разі здійснення Гарантом виплат за Кредитним правочином у відповідності до Порядку та Договору про надання Гарантії. Визначається як сума всіх сплат Гарантом за Гарантією за Кредитним правочином за мінусом сум, перерахованих на користь Гаранта в рахунок погашення такої Простроченої заборгованості Позичальника перед бюджетом.

9. Порядок - Порядок надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2020 №1151, зі змінами та доповненнями.

10. Ставка індивідуальної гарантії - Ставка у відсотковому визначенні, що відповідає частині Кредиту, що покрита Гарантією.

Відповідно до п. 2.1. Додаткового договору сторони, приймаючи до уваги юридичний факт ініціювання Позичальником отримання забезпечення за Кредитом у вигляді Гарантії та з метою належного врегулювання взаємних правовідносин, які були породжені зазначеним юридичним фактом, дійшли згоди доповнити умови Кредитного договору наступним, зокрема: Позичальнику відомі, повністю зрозумілі умови надання Гарантії, з якими (умовами) він повністю погоджується та вважає їх прийнятими для себе. Позичальник визнає та підтверджує, що у разі виконання Гарантом гарантійних зобов`язань перед Банком шляхом здійснення платежів за рахунок коштів державного бюджету у Позичальника з моменту такого виконання виникає прострочена заборгованість перед державою, а до держави переходять права кредитора та право вимагати від Позичальника погашення заборгованості у способи та згідно процедур, встановлених Порядком та Договором про надання Гарантії. Позичальнику відомо, що на суму простроченої заборгованості Позичальника перед державою нараховується (за кожен календарний день прострочення, включаючи день погашення такої заборгованості) пеня у розмірі 120 відсотків річної облікової ставки Національного Банку України, діючої на кожен день прострочення. Позичальник визнає та підтверджує, що Банк у відповідності до норм Порядку та положень Договору про надання Гарантії має всі повноваження стягувати прострочену перед державою заборгованість та застосовувати інші інструменти врегулювання заборгованості (у тому числі, але не виключно, за рахунок реалізації предмета забезпечення) за Кредитом з метою погашення простроченої заборгованості Позичальника перед бюджетом та зобов`язань Позичальника зі сплати пені.

Цей Додатковий договір відповідно до п. 3.3. набирає чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за бажанням) та діє до повного виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором, а також зобов`язань визначених в цьому Додатковому договорі.

Позивачем надано Позичальнику кредитні кошти траншами шляхом перерахування на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_4 , відкритий у Банку для отримання кредитних коштів.

Як вказує позивач, у зв`язку із настанням гарантійного випадку, а саме наявність простроченої заборгованості в сумі 100 000,00 грн, позивач у порядку, передбаченому п.п. 2.7, 5.1 Договором про надання гарантії на портфельній основі №13010-05/271 від 31.12.2020 направив Гаранту вимогу № 162 від 07.03.2025 про сплату за гарантією суми в розмірі 50 000,00 грн.

За результатами розгляду зазначеної вимоги 08.04.2025 Гарант перерахував Банку суму у розмірі 50 000,00 грн для відшкодування за кредитною операцією, які Банк спрямував у рахунок часткового погашення заборгованості за основним боргом, що підтверджується випискою по рахунку від 25.07.2025.

Позивачем були направлені відповідачам повідомлення про необхідність погашення простроченої заборгованості з пропозицією про добровільне врегулювання від 06.05.2025, повідомлення про перехід прав кредитора від 07.07.2025 та вимогу про виконання зобов`язання, забезпеченого порукою від 07.07.2025, у яких повідомляв про виникнення простроченої заборгованості за договором кредитної лінії № 540-ДГ від 23.03.2021 в тому числі перед державою на суму 50 000,00 грн та вимагав її погашення у встановлений строк.

Однак, повідомлення Банку були залишені відповідачами без задоволення та реагування, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

ІV. Мотиви, якими керується суд, та застосоване ним законодавство.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, акти цивільного законодавства, органів державної влади тощо. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України виникають, зокрема, з договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 вказаного вище кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1049 вказаного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Згідно із статтями 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 вказаного кодексу передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами статті 541 Цивільного кодексу України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 543 зазначеного нормативно-правового акту, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

В силу положень статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Поряд з цим, правове регулювання відносин щодо надання гарантій за кредитами здійснюється нормами фінансового, цивільного, господарського та бюджетного права.

У п. 15-1 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України закріплено визначення поняття «гарантійне зобов`язання», яке становить собою зобов`язання гаранта повністю або частково виконати боргові зобов`язання суб`єкта господарювання - резидента України перед кредитором у разі невиконання таким суб`єктом його зобов`язань за кредитом (позикою), залученим під державну чи місцеву гарантію.

Згідно з п. 4 ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України розробляє і здійснює загальнодержавні програми економічного розвитку України.

Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання (ч. 1 ст. 117 Конституції України).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», зокрема, передбачено, що Кабінет Міністрів України у сфері економіки, фінансів, трудових відносин, зайнятості населення, трудової міграції, оплати та охорони праці забезпечує проведення державної економічної політики, здійснює прогнозування та державне регулювання національної економіки; забезпечує розроблення і виконання загальнодержавних програм економічного та соціального розвитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст.6 Закону України «Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні» Кабінет Міністрів України забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері розвитку підприємництва, розроблення та виконання загальнодержавних програм розвитку малого і середнього підприємництва з урахуванням загальнодержавних пріоритетів, здійснює заходи щодо розвитку інфраструктури підтримки малого і середнього підприємництва, спрямовує, координує та контролює діяльність органів виконавчої влади, які забезпечують надання державної підтримки.

Статтею 12 вказаного закону передбачено, що державна підтримка передбачає формування програм, в яких визначається механізм цієї підтримки. Державні програми підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України в установленому законом порядку.

Згідно зі ст. 16 наведеного нормативно-правового акту, фінансова державна підтримка надається за рахунок державного та місцевих бюджетів. Основними видами фінансової державної підтримки є, зокрема, надання гарантії та поруки за кредитами суб`єктів малого і середнього підприємництва. Порядок використання коштів державного бюджету для фінансової державної підтримки суб`єктів малого і середнього підприємництва затверджується відповідно до вимог бюджетного законодавства.

За приписами статті 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частиною 1 статті 563 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Абзацами 1, 2 ч. 1 ст. 17 Бюджетного кодексу України визначено, що державні гарантії можуть надаватися виключно у межах і за напрямами, що визначені законом про Державний бюджет України, на підставі рішення Кабінету Міністрів України для забезпечення виконання боргових зобов`язань суб`єктів господарювання - резидентів України, у тому числі для забезпечення часткового виконання боргових зобов`язань за портфелем кредитів банків-кредиторів, що надаються суб`єктам господарювання мікропідприємництва, малого та/або середнього підприємництва - резидентам України, у розмірі, що не перевищує 80 відсотків загальної суми таких боргових зобов`язань за портфелем кредитів та 80 відсотків - за кожним окремим кредитом (далі - державні гарантії на портфельній основі). Порядок відбору банків-кредиторів, умови надання державних гарантій на портфельній основі, плата за надання таких гарантій, а також розмір та вид забезпечення, що надається відповідними суб`єктами господарювання, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Правочин щодо надання державної гарантії на портфельній основі оформляється в письмовій формі та має визначати: предмет гарантії; повне найменування та місцезнаходження кредитора; обсяг гарантійних зобов`язань та порядок їх виконання; права, обов`язки та відповідальність гаранта і кредитора; умови настання гарантійного випадку; строк здійснення виплат у разі настання гарантійного випадку; розмір та порядок сплати до державного бюджету плати за надання гарантії; порядок погашення заборгованості перед державою за виконання гарантійних зобов`язань; строк дії гарантії.

Обов`язковою умовою надання державної гарантії на портфельній основі є внесення суб`єктом господарювання - резидентом України плати за надання такої гарантії, а також надання майнового або іншого забезпечення виконання боргових зобов`язань за кредитним договором перед банком-кредитором.

Як визначено у абз. 5 ч. 9 ст. 17 Бюджетного кодексу України прострочена заборгованість суб`єктів господарювання перед державою та перед банком-кредитором за кредитами, залученими під державну гарантію на портфельній основі, стягується з таких суб`єктів господарювання банком-кредитором у порядку, встановленому законодавством щодо управління проблемними активами в банках України та відповідним правочином щодо надання державної гарантії на портфельній основі, з подальшим перерахуванням пропорційної частки в рахунок погашення заборгованості перед державою.

Відповідно до положень статті 6-1 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено, що у 2020 році державні гарантії в обсязі до 5000000 тис. грн, як виняток з положень статті 17 Бюджетного кодексу України, можуть надаватися за рішенням Кабінету Міністрів України, погодженим з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету, для забезпечення часткового виконання боргових зобов`язань за портфелем кредитів банків-кредиторів, що надаються суб`єктам господарювання мікропідприємництва, малого та/або середнього підприємництва - резидентам України, у розмірі, що не перевищує 80 відсотків загальної суми таких боргових зобов`язань за портфелем кредитів та 80 відсотків за кожним окремим кредитом (далі - державні гарантії на портфельній основі).

Порядок відбору банків-кредиторів та умови надання державних гарантій на портфельній основі, а також розмір та вид забезпечення, що надається такими суб`єктами господарювання, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

З огляду на вищевказане, Кабінет Міністрів України визначив умови, критерії, механізм надання фінансової державної підтримки за рахунок коштів державного бюджету за Програмою надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році, яку надає Міністерство фінансів України на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 25.11.2020 №1151 «Деякі питання надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році» на рівні агента в особі Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» та банків-кредиторів, у формі державних гарантій та в обсязі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 №1317 «Про надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році», на період з 23.12.2020 по 31.12.2025.

Отже, порядок надання гарантій на портфельній основі у 2020 року було встановлено Кабінетом Міністрів України шляхом прийняття Постанови Кабінету Міністрів України від 25.11.2020 №1151 «Деякі питання надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році», яким затверджено Порядок надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році.

Суд зазначає, що Порядок №1151 регулює порядок дій суб`єктів у випадку не здійснення планового платежу згідно з графіком платежів за отриманим кредитом і такий платіж залишається несплаченим протягом 90 днів.

Так, 23.12.2020 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №1317 «Про надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році», якою надано у 2020 році державні гарантії на портфельній основі банкам-кредиторам у межах обсягів, затверджених цією постановою та уповноважено Міністра фінансів підписувати документи щодо надання державних гарантій на портфельній основі.

Згідно з розподілом Обсягів надання у 2020 році банкам-кредиторам державних гарантій на портфельній основі Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» наданий граничний обсяг державних гарантій на портфельній основі у розмірі грн.

Таким чином, у 2020 році було визначено, що суб`єктам господарювання мікропідприємництва, малого та/або середнього підприємництва - резидентам України можуть надаватися державні гарантії для забезпечення часткового виконання боргових зобов`язань за портфелем кредитів банків-кредиторів, з визначенням порядку надання таких гарантій, а також визначення порядку дій Міністерства фінансів України, банку-кредитора, агента та суб`єкта господарювання.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та п.п. 1, 37, 45 Статуту Акціонерного товариства «Державний ощадний банк», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2003 №261, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк» є державним банком, який має право надавати банківські та інші фінансові послуги, а також провадити інші види діяльності в національній та іноземній валюті. Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг та вчиняти будь-які правочини, необхідні для надання ним банківських та інших фінансових послуг та здійснення іншої діяльності.

Правочин щодо надання державної гарантії на портфельній основі між Міністерством фінансів України та Акціонерним товариством «Державний ощадний банк» оформлений шляхом укладення договору №13010-05/271 від 31.12.2020 та визначає обсяг гарантійних зобов`язань та порядок їх виконання; права, обов`язки та відповідальність гаранта і кредитора; умови настання гарантійного випадку; строк здійснення виплат у разі настання гарантійного випадку; розмір та порядок сплати до державного бюджету плати за надання такої гарантії; порядок погашення заборгованості перед державою за виконання гарантійних зобов`язань.

З огляду на зазначене вище слідує висновок, що державна гарантія на портфельній основі як гарантійний механізм:

1) передбачає безвідкличне та безумовне забезпечення виконання позичальником частини зобов`язань за кредитним договором, надане гарантом на користь банку у формі гарантії відповідно до умов Порядку №1151, в якості часткового покриття кредитного ризику банку за кредитною операцією з позичальником;

2) в результаті здійснення гарантом виплати суми за гарантією в обліку банку відображено виникнення простроченої заборгованості позичальника перед державою за кредитом, залученим під державну гарантію на портфельній основі на суму здійсненої гарантом виплати за гарантією, а до держави (у розмірі частини обов`язку, що була виконана гарантом) перейшли права кредитора та остання як гарант має право зворотної вимоги (регресу) щодо повернення сплаченої суми;

3) своє право зворотної вимоги (регресу) щодо повернення сплаченої за гарантією суми гарант реалізував шляхом наділення банку повноваженнями на стягнення простроченої заборгованості перед державою та перед банком за кредитом, залученим під державну гарантію на портфельній основі, з подальшим її розподілом між гарантом та банком пропорційно ставці гарантії.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за боргом (кредитом) перед гарантійними виплатами здійсненими державою згідно з кредитним договором № 540-ДГ від 23.03.2021, станом на 25.07.2025 у відповідача-1 наявна заборгованість перед державою у розмірі 50 000,00 грн.

Обов`язок відповідача-2 та відповідача-3 щодо повернення суми сплаченої гарантії є солідарним з відповідачем-1.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачі під час розгляду справи не надали суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про належне виконання свого обов`язку чи відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, як і не скористався своїм правом на подання відзиву.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» до фізичної особи підприємця Горкуна Д.С., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення простроченої заборгованості перед державою за договором кредитної лінії № 540-ДГ від 23.03.2021, залученим під держану гарантію на портфельній основі, у розмірі 50 000,00 грн є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

VІ. Висновки суду.

За результатами розгляду цієї справи суд дійшов висновку, що у зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором у нього наявна заборгованість перед державою за договором кредитної лінії, залученим під держану гарантію на портфельній основі, у розмірі 50 000,00 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача з відповідачів солідарно.

VІІ. Розподіл судових витрат.

Позивачем сплачений судовий збір в сумі 3 028,00 грн платіжною інструкцією № 4291 від 30.07.2025.

Порядок розподілу та відшкодування судового збору регламентується виключно ГПК України та Законом України «Про судовий збір».

Розподіл судових витрат у господарській справі здійснює суд, який ухвалював судове рішення у справі, відповідно до вимог ст. ст. 129, 126 ГПК України.

З аналізу вказаних норм Господарського процесуального кодексу України вбачається, що солідарне стягнення витрат на професійну правничу допомогу чинним ГПК України не передбачено.

Солідарне зобов`язання є інститутом цивільного права і на нього поширюється дія норм Цивільного кодексу України, який визначає це поняття через "солідарну вимогу" та «солідарний обов`язок» (ст. ст. 541-544 ЦК України).

Отже, якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати розподіляються між відповідачами у визначених частках, оскільки солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено (Постанова КГС ВС від 05.03.2024 у справі №903/135/23 (903/134/23).

За таких обставин, у відповідності до статті 129 ГПК України сплачений позивачем судовий збір слід покласти на відповідачів у рівних частинах.

Про понесення інших судових витрат учасники справи не заявляли.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 73, 74, 86, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути солідарно з:

- позичальника Фізичної особи підприємця Горкуна Денис Сергійовича ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

- поручителя ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , 48552, Тернопільська область, Чортківський район, село Колиндяни, РНОКПП НОМЕР_2 );

- поручителя ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецьке обласного управління АТ «Ощадбанк» на рахунок НОМЕР_5 у філії Чернівецьке обласне управління АТ «Ощадбанку», МФО 356334, код 09356307 прострочену заборгованість перед державою за договором кредитної лінії №540-ДГ від 23.03.2021 зі змінами та доповненнями у розмірі 50 000,00 грн.

3. Стягнути з позичальника Фізичної особи підприємця Горкуна Денис Сергійовича ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецьке обласного управління АТ «Ощадбанк» на рахунок НОМЕР_5 у філії Чернівецьке обласне управління АТ «Ощадбанку», МФО 356334, код 09356307 1 009,33 грн відшкодування судового збору.

Стягнути з поручителя ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , 48552, Тернопільська область, Чортківський район, село Колиндяни, РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецьке обласного управління АТ «Ощадбанк» на рахунок НОМЕР_5 у філії Чернівецьке обласне управління АТ «Ощадбанку», МФО 356334, код 09356307 1 009,33 грн відшкодування судового збору.

Стягнути з поручителя ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецьке обласного управління АТ «Ощадбанк» на рахунок НОМЕР_5 у філії Чернівецьке обласне управління АТ «Ощадбанку», МФО 356334, код 09356307 1 009,33 грн відшкодування судового збору.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Повний текст рішення складено та підписано 24 жовтня 2025 року.

Суддя І.В. Марущак