ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2142/24

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., за участю секретаря судового засідання Войтенка В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави
до1. Української міської ради 2. Сільськогосподарського кооперативу «Заповітний»
проусунення перешкод у користування та розпорядження землями водного фонду
за участю представників:

прокурора:Батюк І.В. посвідчення від 01.03.2023 № 069062
відповідача 1:не з`явилися
відповідача 2:Іванюк Р.В. адвокат, ордер від 15.10.2024 серія АІ № 1725385, Поклітар Г.О. адвокат, ордер від 21.08.2024 серія СЕ № 1034192, Черниш В.Б. паспорт, керівник
суть спору:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області (далі прокурор) в інтересах держави до Української міської ради (далі перший відповідач), Сільськогосподарського кооперативу «Заповітний» (далі другий відповідач) про усунення перешкод у здійсненні Українською міською територіальною громадою права користування та розпорядження земельними ділянками водного фонду з кадастровими номерами :03:003:0084 площею 37,4559 га та :03:002:0217 площею 42,2842 га шляхом визнання незаконним і скасування рішення Витачівської сільської ради від 30.11.2020 за № 862 про надання СВК «Заповіт Ілліча» () дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості); усунення перешкод у здійсненні Українською міською територіальною громадою права користування та розпорядження земельними ділянками водного фонду шляхом скасування рішень державного реєстратора від 24.12.2020 за індексним номером 55922501 про державну реєстрацію права власності Витачівської сільської ради на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0084, за індексним номером 55922501 про державну реєстрацію права постійного користування сільськогосподарського виробничого кооперативу «Заповіт Ілліча» на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0084, за індексним номером 55923180 про державну реєстрацію права власності Витачівської сільської ради на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0217, за індексним номером 55923180 про державну реєстрацію права постійного користування сільськогосподарського виробничого кооперативу «Заповіт Ілліча» на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0217; усунення перешкод у здійсненні Українською міською територіальною громадою права користування та розпорядження земельними ділянками водного фонду шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0084 у Державному земельному кадастрі, скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0217 у Державному земельному кадастрі.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на порушення вимог земельного законодавства при відведенні у користування земельних ділянок водного фонду на території Обухівського району Київської області. Так прокурор зазначає, що спірні земельні ділянки, право постійного користування якими зареєстровано за СВК «Заповіт Ілліча», правонаступником якого є СК «Заповітний», відносяться до земель водного фонду та частково розташовані в межах прибережних захисних смуг річок Івковитиця та Сквира, у зв`язку з чим, за твердженням прокурора, не можуть перебувати в постійному користуванні другого відповідача, як юридичної особи приватної форми власності в силу положень земельного та водного законодавства України. Набуття другим відповідачем у користування спірних земельних ділянок водного фонду відбулось з порушенням їх цільового призначення та порядку їх відведення у користування, користування спірними земельними ділянками водного фонду здійснюється другим відповідачем безоплатно, що порушує засади ефективності і раціональності використання землі, наносячи матеріальні збитки територіальній громаді у вигляді не отриманої орендної плати. Прокурор в позовній заяві зазначає, що поданий позов є негаторним.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2024 матеріали даної справи передано до розгляду судді Кошику А.Ю.

На підставі ч. 9 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відрахуванням та звільненням судді ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Київської області дану справу за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду від 15.08.2024 № 79-АР було передано для повторного автоматизованого розподілу справ.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2024 матеріали даної справи передано до розгляду судді Подоляку Ю.В.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.08.2024 у даній справі прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження. Призначено у даній справі підготовче судове засідання та встановлено відповідачам строк для подання відзивів на позовну заяву та інші документи, що підтверджують заперечення проти позову упродовж п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Учасники справи повідомлені про відкриття провадження у даній справі у порядку встановленому ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України з додержанням вимог частин 3, 4 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, шляхом надсилання до їх електронних кабінетів копії ухвали в електронній формі.

У встановлений судом строк Сільськогосподарський кооператив «Заповітний» через систему «Електронний суд» подав до суду відзив на позовну заяву від 09.09.2024 (вх. № суду 9750/24 від 10.09.2024), в якому другий відповідач просить суд відмовити в задоволені позовних вимог, з підстав, які зводяться до відсутності процесуальної правоздатності прокурора на пред`явлення позову та відсутності порушеного права, на захист якого спрямований позов.

В прохальній частині поданого відзиву міститься клопотання про залишення позову без руху, у зв`язку з наявністю органу, який вправі захищати свої права самостійно, а також зобов`язання прокурора визначити позивача у позові в інтересах якого подано позов, застосувати відповідні процесуальні наслідки у випадку усунення чи неусунення цих недоліків. Мотивуючи необхідність залишення позовної заяви без руху, другий відповідач вказує, що прокурор не обґрунтував підстав для представництва інтересів держави та відсутність в нього повноважень на пред`явлення даного позову. Позов прокурора в інтересах держави фактично пред`явлено в інтересах вигодонабувача Української міської ради, яка водночас зазначена відповідачем у справі як правонаступник Витачівської сільської ради, рішення якої оскаржується прокурором у цій справі. Прокурор в інтересах держави не може пред`являти позов як представник до своєї сторони, яка має бути у статусі позивача згідно закону, і є відповідачем водночас.

Українська міська рада у встановлений судом строк своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалася, відзиву на позовну заяву та інших документів до суду не надала.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Через систему «Електронний суд» Обухівська окружна прокуратура подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву від 13.09.2024 (вх. № суду 9979/24 від 13.09.2024), в якій прокурор наводить власні спростування на доводи другого відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а вимоги другого відповідача про залишення позовної заяви без руху залишити без задоволення, зазначає про наявність правових підстав для пред`явлення даного позову саме прокурором та наявність порушеного права, на захист якого спрямовано позов.

Через систему «Електронний суд» Сільськогосподарський кооператив «Заповітний» подав до суду заперечення на відповідь на відзив від 20.09.2024 (вх. № суду 10337/24 від 23.09.2024), в яких другий відповідач наводить власні спростування на доводи прокурора, викладені у відповіді на відзив, наполягає на відсутності процесуальної правоздатності прокурора на пред`явлення позову та відсутності порушеного права, на захист якого спрямований позов.

В прохальній частині поданих заперечень на відповідь на відзив міститься клопотання про залишення позову без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України або постановлення ухвали про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відсутністю предмета спору. Мотиви для залишення позову без розгляду аналогічні тим, які викладені у відзиві на позовну заяву.

На адресу Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Будімпекс Україна» надійшла заява (вх. № суду 10207/24 від 11.10.2024) про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, яка мотивована тим, що рішення у даній справі вплине на права та обов`язки ТОВ «Будімпекс Україна» щодо Української територіальної громади у відносинах, пов`язаних із користуванням землею СК «Заповітний», позаяк, як стверджує заявник він на підставі договору оренди водного об`єкта від 27.06.2013 № 1, укладеного з Обухівською районною державною адміністрацією, є користувачем водного об`єкту «Витячівський», який знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває в користуванні СК «Заповітний», право користування земельною ділянкою за яким, на думку заявника, було зареєстроване незаконно.

Сільськогосподарський кооператив «Заповітний» подав до суду клопотання від 15.10.2024 (вх. № суду 11413/24 від 15.10.2024) про долучення доказів; клопотання від 15.10.2024 (вх. № суду 10304/24 від 15.10.2024) про долучення доказів; клопотання від 15.10.2024 (вх. № суду 10301/24 від 15.10.2024) про долучення доказів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.10.2024 у даній справі запропоновано учасникам справи подати суду письмові пояснення чи заперечення на подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Будімпекс Україна» заяву (вх. № суду 10207/24 від 11.10.2024) про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Через систему «Електронний суд» Обухівська окружна прокуратура подала до суду додаткові пояснення від 25.11.2024 (вх. № суду 13336/24 від 25.11.2024), в яких прокурор не заперечує проти задоволення заяви ТОВ «Будімпекс Україна» про залучення до участі у справі третьої особи.

Дослідивши в судовому засіданні клопотання Сільськогосподарського кооперативу «Заповітний» від 09.09.2024 (вх. № суду 9750/24 від 10.09.2024) про залишення позову без руху, яке міститься в прохальній частині відзиву на позовну заяву та клопотання Сільськогосподарського кооперативу «Заповітний» від 20.09.2024 (вх. № суду 10337/24 від 23.09.2024) про залишення позову без розгляду або закриття провадження у справі, яке міститься в прохальній частині заперечень на відповідь на відзив, заслухавши думку присутніх в судовому засіданні прокурора, представників другого відповідача, з приводу зазначених клопотань, суд постановив протокольні ухвали якими відмовив в їх задоволенні, що відображено в протоколі судового засідання від 26.11.2024, з огляду на та, що відсутні правові підстави для залишення позовної заяви без руху, залишення позову без розгляду або закриття провадження у справі, з мотивів наведених другим відповідачем у заявах по суті.

Відповідно до абзаців першого - третього частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Згідно із частиною четвертою статті 53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до абзацу другого частини п`ятої статті 53 ГПК України, у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Якщо прокурор звертається до суду з позовною заявою в інтересах держави, він зобов`язаний у позовній заяві вказати підставу для здійснення представництва інтересів, передбачену частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру», та обґрунтувати її. У такому разі статусу позивача набуває або орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах (за наявності такого органу), або прокурор (у разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду).

У свою чергу, суд оцінює наведене прокурором обґрунтування та у випадку встановлення відсутності підстав для представництва застосовує наслідки, передбачені статтею 174 або статтею 226 ГПК України.

У даній справі прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави як самостійний позивач.

Як зазначає прокурор та підтверджується матеріалами справи земельні ділянки, які є предметом спору у даній справі, знаходяться в адміністративних межах с. Витачів Обухівського району Київської області. Витачівська сільська територіальна громада була реорганізована та увійшла до складу Української міської громади. Щодо Витачівської сільської ради як юридичної особи прийнято рішення про припинення шляхом реорганізації та приєднання до Української міської ради. Відтак, повноваження вищевказаного органу місцевого самоврядування у порядку правонаступництва перейшли до Української міської ради Обухівського району

Київської області. Отже, правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності належить Українській міській територіальній громаді, від імені якої діє Українська міська рада. Оскільки захист інтересів держави в особі територіальної громади м. Українка має здійснювати Українська міська рада, проте, саме цей орган місцевого самоврядування є правонаступником Витачівської сільської ради, яка вчинила дії у вигляді прийняття спірного рішення, яке, як стверджує прокурор, є незаконним та порушує інтереси держави в особі територіальної громади м. Українка, прокурором заявлено відповідний позов, а Українську міську раду визначено одним із відповідачів у цій справі. Іншого органу місцевого самоврядування або виконавчої влади, який би міг здійснити захист інтересів держави в особі територіальної громади м. Українка, виходячи із спірних правовідносин, як вказує прокурор, не існує. Доказів протилежного суду не надано.

Оскільки прокурором заявлено вимогу про усунення перешкод у здійсненні Українською міською територіальною громадою права користування та розпорядження земельними ділянками водного фонду з кадастровими номерами :03:003:0084 площею 37,4559 га та :03:002:0217 площею 42,2842 га шляхом визнання незаконним і скасування рішення Витачівської сільської ради від 30.11.2020 за № 862 про надання СВК «Заповіт Ілліча» () дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), прокурор правомірно визначив Українську міську раду відповідачем у цій справі, як правонаступника Витачівської сільської ради та обґрунтував підстави для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах, як самостійний позивач.

Вказане узгоджуються з правовою позицією Великої Палата Верховного Суду викладеною в постанові від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18, в п. 111 якої вказано: «згідно з обставинами справи не виключається, що уповноважений державою орган сам є учасником спірних відносин і порушником інтересів держави. У такому випадку визначення цього органу позивачем суперечило б принципу розумності. Отже, статусом позивача має наділятись прокурор, а уповноважений орган має бути відповідачем». Та в п. 114 названої постанови вказано: «У постанові від 28.09.2022 у справі № 483/448/20 Велика Палата Верховного Суду зазначила що, оскаржуючи рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування та правочин щодо розпорядження майном, прокурор вправі звернутися до суду або як самостійний позивач в інтересах держави, визначивши такий орган відповідачем (коли оскаржується рішення останнього), або в інтересах держави в особі відповідного органу, зокрема тоді, коли цей орган є стороною (представником сторони) правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. У разі задоволення вимоги про визнання недійсним правочину та про повернення отриманого за ним (наприклад, земельної ділянки) чи про витребування майна від набувача таке повернення та витребування відбувається на користь держави чи територіальної громади, від імені яких відповідний орган може діяти тільки як представник. Такі висновки узгоджуються з постановами Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 15.01.2020 у справі № 698/119/18, від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17, від 05.07.2023 у справі № 912/2797/21 (пункт 8.3)».

Через систему «Електронний суд» від Київської обласної прокуратури надійшли додаткові пояснення у справі від 03.12.2024 (вх. № суду 13793/24 від 03.12.2024).

На електронну адресу Господарського суду Київської області від Сільськогосподарського кооперативу «Заповітний» надійшло клопотання від 21.01.2025 (вх. № суду № 532/25 від 21.01.2025), яке скріплено ЕЦП представником другого відповідача, в якому заявник просить, зокрема, залучити до участі у справі Витачівську сільську раду як співвідповідача, рішення якої оскаржується прокурором та просить відмовити в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Будімпекс Україна» про вступ в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, оскільки заявник не надав доказів виникнення в нього речових прав відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду землі».

Дослідивши в судовому засіданні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Будімпекс Україна» від 11.10.2024 (вх. № суду 10207/24 від 11.10.2024) про вступ в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, заслухавши думку присутнього в судовому засіданні прокурора, суд постановив протокольну ухвалу якою відмовив в його задоволенні, що відображено в протоколі судового засідання від 21.01.2025, з огляду на те, що заявником не додано належних та допустимих доказів того, що об`єктом оренди за договором оренди водного об`єкта від 27.06.2013 № 1, укладеного між Обухівською районною державною адміністрацією та ТОВ «Будімпекс Україна» є земельні ділянки, які є предметом спору у даній справі, а відтак відсутні достатні підстави вважати, що рішення у даній справі вплине на права та обов`язки Товариства з обмеженою відповідальністю «Будімпекс Україна» щодо однієї сторін у справі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.01.2025 у даній справі запропоновано учасникам справи надати суду письмові пояснення чи заперечення на подане другим відповідачем клопотання від 21.01.2025 (вх. № суду № 532/25 від 21.01.2025) про залучення співвідповідача у справі Витачівську сільську раду.

Дослідивши в судовому засіданні клопотання Сільськогосподарського кооперативу «Заповітний» від 21.01.2025 (вх. № суду 532/25 від 21.01.2025) про залучення в якості співвідповідача Витачівську сільську раду, заслухавши думку присутніх в судовому засіданні прокурора, представників другого відповідача, з приводу зазначеного клопотання, суд постановив протокольну ухвалу, якою відмовив в його задоволенні, оскільки відповідач не має процесуального права ініціювати залучення співвідповідача відповідно до ст. 48 ГПК України, що відображено в протоколі судового засідання від 04.03.2025.

Дослідивши в судовому засіданні заявлене усне клопотання Сільськогосподарського кооперативу «Заповітний» про залучення в якості третьої особи Витачівську сільську раду, заслухавши думку присутніх в судовому засіданні прокурора, представників другого відповідача, з приводу зазначеного клопотання, суд постановив протокольну ухвалу, якою відмовив в його задоволенні, з огляду на його недоведеність, що відображено в протоколі судового засідання від 04.03.2025.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судових засіданнях з розгляду справи по суті оголошувалась перерва.

На електронну адресу Господарського суду Київської області від Керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області надійшов лист від 16.06.2025 № 56-5542вих-25. Через систему «Електронний суд» Обухівська окружна прокуратура подала до суду клопотання від 16.06.2025 (вх. № суду 8308/25 від 16.06.2025) про долучення доказів.

Через систему «Електронний суд» від Сільськогосподарського кооперативу «Заповітний» до суду надійшло клопотання від 17.06.2025 (вх. № суду 8368/25 від 17.06.2025) про долучення до справи висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи; клопотання від 17.06.2025 (вх. № суду 8374/25 від 17.06.2025); додаткові пояснення у справі від 17.06.2025 (вх. № суду 8393/25 від 17.06.2025).

Через систему «Електронний суд» Обухівська окружна прокуратура подала до суду додаткові пояснення у справі від 15.09.2025 (вх. № суду 12710/25 від 15.09.2025).

Через систему «Електронний суд» Сільськогосподарський кооператив «Заповітний» подав до суду клопотання від 16.09.2025 (вх. № суду 12759/25 від 16.09.2025) про долучення доказів.

Судом залучені подані учасниками справи документи до матеріалів справи з метою всебічного, повного та об`єктивного вирішення спору.

Присутній в судовому засіданні 16.09.2025 прокурор підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник першого відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Присутні в судовому засіданні 16.09.2025 представники другого відповідача заперечили проти позовних вимог та просили суд відмовити в їх задоволенні.

Частино 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що неявка першого відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника першого відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представників другого відповідача, присутніх в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003247 від 1996 року колективному сільськогосподарському підприємству «Заповіт Ілліча» у постійне користування надано 412,1 га землі для сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 79.

Оскаржуваним рішенням Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області «Про надання дозволу сільськогосподарському виробничому кооперативу СВК «Заповіт Ілліча» на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» від 30.11.2020 № 862 надано Сільськогосподарському виробничому кооперативу «СВК «Заповіт Ілліча» дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), які перебувають у постійному користуванні «СВК «Заповіт Ілліча» на підставі Державного акту про право постійного користування землею серія ІІ-КВ № 003247 від 1996 року, розташованих на території Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області.

Відділом в Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області 18.12.2020 здійснено державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :03:003:0084 площею 37,4559 га; місце розташування - Київська область, Обухівський район, Витачівська сільська рада; форма власності комунальна; цільове призначення - 01.13 Для іншого сільськогосподарського призначення; категорія земель - землі сільськогосподарського призначення; вид використання земельної ділянки: - для сільськогосподарського виробництва; землекористувач - СВК «Заповіт Ілліча». Зазначене підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.12.2020 № НВ-020.

Відділом в Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області 18.12.2020 здійснено державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0217 площею 42,2842 га; місце розташування - Київська область, Обухівський район, Витачівська сільська рада; форма власності комунальна; цільове призначення - 01.13 Для іншого сільськогосподарського призначення; категорія земель - землі сільськогосподарського призначення; вид використання земельної ділянки - для сільськогосподарського виробництва; землекористувач - СВК «Заповіт Ілліча»; вид обмеження використання земельної ділянки прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах. Зазначене підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.12.2020 № НВ-020,

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.08.2024 № 389908819, право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :03:003:0084 площею 37,4559 га згідно з оскаржуваним рішенням державного реєстратора за індексним номером 55922501 зареєстровано за сільськогосподарським виробничим кооперативом «Заповіт Ілліча» (код 30932064) на підставі державного акту на право постійного користування землею від 1996 року серія ІІ-КВ № 003247. Право власності на вказану земельну ділянку згідно з оскаржуваним рішенням державного реєстратора за індексним номером 55922501 зареєстровано за Витачівською сільською радою.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.08.2024 № 389908977, право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :03:002:0217 площею 42,2842 га згідно з оскаржуваним рішенням державного реєстратора за індексним номером 59923180 зареєстровано за сільськогосподарським виробничим кооперативом «Заповіт Ілліча» (код 30932064) на підставі державного акту на право постійного користування землею від 1996 року серія ІІ-КВ № 003247. Право власності на вказану земельну ділянку згідно з оскаржуваним рішенням державного реєстратора за індексним номером 55923180 зареєстровано за Витачівською сільською радою.

Звертаючись з даним позовом прокурор посилається на те, що спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :03:002:0217 та :03:00:0084, право постійного користування якими зареєстровано за Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Заповіт Ілліча», правонаступником якого є сільськогосподарський кооператив «Заповітний», відносяться до земель водного фонду та частково розташовані в межах прибережних захисних смуг річок Івковитиця та Сквира, у зв`язку з чим, за твердженням прокурора, не можуть перебувати в постійному користуванні другого відповідача, як юридичної особи приватної форми власності в силу положень земельного та водного законодавства України. Набуття другим відповідачем у користування спірних земельних ділянок водного фонду відбулось з порушенням їх цільового призначення та порядку їх відведення у користування, користування спірними земельними ділянками водного фонду здійснюється другим відповідачем безоплатно, що порушує засади ефективності і раціональності використання землі, наносячи матеріальні збитки територіальній громаді у вигляді не отриманої орендної плати.

Як зазначає прокурор, приналежність спірних земельних ділянок з кадастровими номерами :03:002:0217 та :03:00:0084 до земель водного фонду та знаходження їх у 25-метровій межі прибережних захисних смуг річок Івковитиця та Сквира підтверджується листом Басейнового управління водних ресурсів середнього Дніпра від 12.04.2024 № 01-12/551 та інформацією Національного центру Управління та випробувань Космічних засобів від 02.05.2024 № 56-5125 з доданими ретроспективними супутниковими знімками.

Землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та відведення. Статтями 61 Земельного кодексу України та 89 Водного кодексу України в межах прибережних захисних смуг, окрім іншого, установлено пряму заборону на: розорювання земель, садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; випасання худоби; будівництво будь-яких споруд; випалювання сухої рослинності або її залишків тощо. Отже, ураховуючи те, що земельні ділянки прибережних захисних смуг відведено для сільськогосподарського використання сільськогосподарському кооперативу, основними видами господарської діяльності якого є вирощування зернових і бобових культур та розведення великої рогатої худоби, очевидними, як стверджує прокурор, є порушення вимог законодавства щодо дотримання особливого режиму використання природоохоронної території.

В позовній заяві прокурор також зазначає, що Державний акт серії ІІ-КВ № 003247, виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Заповіт Ілліча», а не сільськогосподарському виробничому кооперативу «Заповіт Ілліча», державна реєстрація якого згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводилась 06.04.2000 як нового підприємства, а не в результаті перетворення колективного сільськогосподарського підприємства «Заповіт Ілліча». При цьому дані про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа відсутні.

Документи, якими б підтверджувався факт правонаступництва прав та обов`язків Колективного сільськогосподарського підприємства «Заповіт Ілліча» сільськогосподарським виробничим кооперативом «Заповіт Ілліча» (правонаступником якого на даний час є СК «Заповітний») не були надані державному реєстратору під час проведення спірних реєстраційних дій щодо реєстрації речових прав на спірні земельні ділянки.

Прокурор вказує, що відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.12.2020 щодо спірних земельних ділянок, розпорядження Обухівської районної державної адміністрації 1996 року - це документ, який є підставою для виникнення права постійного користування на них. Документом, що посвідчує вказане право є державний акт серії ІІ-КВ № 003247. Разом з тим, згідно інформації Обухівської районної державної адміністрації та її відділу, розпорядження Обухівської районного державної адміністрації за 1996 рік щодо передачі в постійне користування земельної ділянки площею 412,1 га в с. Витачів КСП «Заповіт Ілліча» у документах архівного відділу відсутнє, а державним реєстратором з метою проведення реєстраційних дій рішення (або його копію) про передачу КСП «Заповіт Ілліча» земельних ділянок, розташованих на території с. Витачів, в постійне користування, не запитано.

Отже, в порушення положень Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців громадських формувань» під час проведення спірних реєстраційних дій державному реєстратору не надано рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок у постійне користування.

Вказані порушення вимог законодавства під час реєстрації речових прав на спірні земельні ділянки, на думку прокурора, свідчить про безпідставність зареєстрованого права постійного користування на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0084 та :03:002:0217 за сільськогосподарським виробничим кооперативом «Заповіт Ілліча», правонаступником якого є другий відповідач.

В якості доказів, які підтверджують обставини на які прокурор посилається в позові як на підставу заявлених вимог, прокурор також посилається, зокрема, на такі документи:

1. Лист Басейнового управління водних ресурсів середнього Дніпра від 12.04.2024 № 01-12/551, відповідно до якого на земельній ділянці з кадастровим номером :03:003:0084 знаходяться землі водного фонду р. Івковитиця (відноситься до категорії мала річка (ст. 79 Водний кодекс України) з нормативною прибережною захисною смугою шириною 25 метрів (ст. 60 Земельний кодекс України, ст. 88 Водний кодекс України); на земельній ділянці з кадастровим номером :03:002:0217 знаходяться землі водного фонду р. Сквира (відноситься до категорії мала річка (ст. 79 Водний кодекс України) з нормативною прибережною захисною смугою шириною 25 метрів (ст. 60 Земельний кодекс України, ст. 88 Водний кодекс України) та ставком на зазначеній річці з нормативною прибережною захисною смугою шириною 50 метрів (ст. 60 Земельний кодекс України, ст. 88 Водний кодекс України).

2. Лист Центральної геофізичної обсерваторії ім. Бориса Срезневського (далі -ЦГО) № 991-002-1600/991-083 від 02.08.2024, відповідно до якого земельна ділянка з кадастровим номером :03:00:0084 (площа 37,4559 га) знаходиться у комунальній власності з цільовим використанням для сільськогосподарського виробництва та накладається безпосередньо на русло річки Івковитиця та її прибережну захисну смугу. Річка Івковитиця має загальну площу водозбору 20,8 км2, довжину 13 км. Земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0217 (площа 42,2842 га) знаходиться у комунальній власності з цільовим використанням для сільськогосподарського виробництва та накладається безпосередньо на русло річки Сквира, створений в її руслі ставок та їх прибережну захисну смугу. Річка Сквира має загальну площу водозбору 32,1 км2, довжину 12 км. Згідно статті 79 Водного кодексу України річка Івковитиця та річка Сквира належать до малих річок. Відповідно до статті 88 Водного кодексу України прибережна захисна смуга встановлюється по обидва береги малих річок шириною 25 м. Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється до 50 м. Русловий ставок на річці Сквира з назвою «Витачівський», відповідно до водогосподарського паспорту водного об`єкта, має площу водного дзеркала при нормальному підпірному рівні (ПНР) 14,94 га та об`єм при НПР 567,7 тис. м3, що підтверджує його віднесення до «ставка». Відповідно до статті 88 Водного кодексу України прибережна захисна смуга встановлюється для ставків площею більше 3 га шириною 50 м. Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги навколо ставка подвоюється до 100 м. Малі річки Івковитиця та Сквира, а також русловий ставок на річці Сквира з назвою «Витачівський», відповідно до статті 5 Водного кодексу України відносяться до водних об`єктів місцевого значення, оскільки зазначені поверхневі води знаходяться і використовуються в межах однієї області і які не віднесені до водних об`єктів загальнодержавного значення. Станом на 1996, 2013, 2020 роки та на даний час зазначені водні об`єкти, а саме малі річки Івковитиця та Сквира, а також русловий ставок на річці Сквира з назвою «Витачівський», існували на наведеній території та суттєво не змінювали свої планові (морфометричні) характеристики. Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером :03:003:0084 безпосередньо накладається на русло річки Івковитиця та її прибережну захисну смугу шириною 25-50 метрів, у залежності від фактичної крутизни схилів, а земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0217 безпосередньо накладається на русло річки Сквира, а також створений в її руслі ставок та їх прибережну захисну смугу, для річки Сквира шириною 25-50 м, а руслового ставка 50-100 м, у залежності від фактичної крутизни схилів, та потрапляють у межі земель водного фонду України.

3. Лист Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 21.10.2022 № 60/07-13/2813, згідно якого у документах архівного фонду № 295 «Обухівська районна державна адміністрація Київської області» за 1995-1996 роки розпорядження щодо передачі в постійне користування земельної ділянки, що розташована в с. Витачів Обухівського р-ну Київської області площею 412,1 га колективному сільськогосподарському підприємству «Заповіт Ілліча» відсутнє.

4. Водогосподарський паспорт водного об`єкту площею 14,94 га, який розташований в адміністративних межах Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області.

5. Лист Інституту водних проблем і меліорації (ІВПіМ НААН) від 12.08.2024 № 438/07, відповідно до якого за результатами наявних вихідних даних та отриманих матеріалів земельна ділянка з кадастровим номером :03:003:0084 безпосередньо накладається на землі водного фонду, а саме русло р. Івковитиця та її прибережну захисну смугу. Земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0217 також накладається на землі водного фонду, зокрема, русло р. Сквира та штучно створений на ній ставок «Витачівський» і прибережну захисну смугу цих водних об`єктів. Визначення площ накладання зазначених земельних ділянок на землі водного фонду потребує додаткових робіт, зокрема натурних обстежень русло-заплавного комплексу вказаних водних об`єктів для уточнення меж прибережних захисних смуг (визначення крутизни схилів), які можуть бути виконані на договірній основі.

6. Лист Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області від 23.05.2025 № 5481-02, згідно з яким за інформацією Відділу № 6 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003247 виданого КСП «Заповіт Ілліча», а саме плану зовнішніх меж землекористування КСП «Заповіт Ілліча» та «Схемі поділу земель колективного сільськогосподарського підприємства «Заповіт Ілліча» (правонаступник СВК «Заповіт Ілліча» Обухівського району Київської області» 2001 року земельні ділянки з кадастровими номерами, які зазначені у запиті позначеними на державному акті ділянками 14, 16, 17 перебувають у постійному користуванні та не підлягають паюванню.

7. Лист Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області на № 54-4070вих-25 від 01.05.2025, згідно з яким за інформацією Відділу № 6 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, в архіві Відділу № 6 відсутня Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі по Витачівській сільській раді, в якій міг би міститися запис за № 79 про реєстрацію державного акту на право постійного користування землею серії II-КВ № 003247. Головне управління не має можливості надати інформацію щодо одержання, видачі та реєстрації запитуваного бланку державного акту. Також повідомляється, що у Відділі № 6 відсутня інформація щодо того, до якої категорії земель в 1995-1996 роках належали земельні ділянки під водними об`єктами річка Івковиця, Сквира, ставок «Витачівський» (на яких в 2020 році сформовані земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0084, :03:002:0217). Разом з цим управління повідомляє, що відповідно до плану зовнішніх меж землекористування колективного сільськогосподарського підприємства «Заповіт Ілліча», який є складовою державного акту на право постійного користування землею серії II-КВ № 003247, виданого КСП «Заповіт Ілліча», земельні ділянки під запитуваними водними об`єктами розташовані в межах КСП «Заповіт Ілліча». У місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель Відділу № 6 технічна документація по паюванню сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність КСП «Заповіт Ілліча» с. Витачів, розроблена Київським відділенням Інституту землеустрою та затверджена розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації від 12.12.1996 № 817, відсутня.

8. Лист Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» від 07.05.2025 № 57.1/1680, в якому вказано, що відомості стосовно виготовлення підприємством бланку державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003247 відсутні.

Оскільки за твердженням прокурора спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0084 та :03:002:0217 відносяться до земель водного фонду, то ефективним способом захисту порушеного права держави у даних правовідносинах, на переконання прокурора є заявлення ним даного негаторного позову.

Другий відповідач проти вказаних вимог заперечує з підстав, які зводяться до того, що право постійного землекористування спірними земельними ділянками, речові права на які зареєстровані за другим відповідачем, виникло ще до проголошення незалежності Україною та таке право посвідчувалось державними актами на вічне користування землею колгоспами, виданих Сільськогосподарській артілі імені Першого Травня, а також Сільськогосподарській артілі « 2-а п`ятирічка», які були реорганізовані у колгосп «Заповіт Ілліча», правонаступником якого (колгоспу) є Колективне сільськогосподарське підприємство «Заповіт Ілліча». А Сільськогосподарський кооператив «Заповітний» є правонаступником колективного сільськогосподарського підприємства «Заповіт Ілліча».

Доводи прокурора про те, що СК «Заповітний» є новоствореним у 2000 році підприємством, а не правонаступником КСП «Заповіт Ілліча», є помилковими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Відомості про повну ліквідацію КСП «Заповіт Ілліча» без правонаступництва прокурор не надав і такі відомості в ЄДРПОУ відсутні. У судовому рішенні у справі № 911/2174/23, яке набрало законної сили, досліджувалось питання правонаступництва КСП «Заповіт Ілліча» та встановлено, що СК «Заповітний» є його правонаступником.

Право постійного користування колгоспу «Заповіт Ілліча» на спірні земельні ділянки, яке виникло ще до 1991 року не припинилося та визнавалося державою на час видачі Державного акту про право постійного користування земельною ділянкою від 1996 року, за яким КСП «Заповіт Ілліча» не набував нового права постійного землекористування, а підтверджував право на постійне користування землею, яке вже існувало.

Доводи прокурора про сумнівність законності державного акту Колективного сільськогосподарського підприємства «Заповіт Ілліча» на право постійного користування спірними земельними ділянками за 1996 рік засновані на припущеннях. Відсутність вказівки в Державному акті за 1996 рік на розпорядження про передачу земельної ділянки у постійне користування КСП «Заповіт Ілліча» пояснюється тим, що КСП «Заповіт Ілліча» набуло право землекористування на ці земельні ділянки не у 1996 році на підставі розпорядження, а ще за 50 років до цього у процесі закріплення земельних ділянок за Сільськогосподарськими артілями імені Першого Травня» та « 2-а п`ятирічка», які в подальшому були реорганізовані в Колгосп «Заповіт Ілліча», правонаступником якого є КСП «Заповіт Ілліча», а в подальшому до СК «Заповітний».

Законність державного акту на право постійного користування земельними ділянками у КСП «Заповіт Ілліча» ніким не оспорювалося, в тому числі у цій справі, судових рішень про визнання його недійсним немає, отже, діє презумпція правомірності володіння та законності акту, а відтак сумніви прокурора у законності цього Державного акту за 1996 рік, як і його доводи про те, що СК «Заповітний» не є правонаступником КСП «Заповіт Ілліча», засновані на припущеннях та спростовуються наданими до матеріалів справи письмовими доказами.

Другий відповідач вказує, що зміна законодавства, що регулювало земельні відносини у різний період, автоматично не припиняло і не зменшувало обсягу раніше набутих прав землекористування у землекористувачів. Припинення права користування могло відбуватись лише у порядку, визначеному законами, що були чинними на день припинення таких прав. Припинення прав землекористування на спірні земельні ділянки у правонаступника сільськогосподарських артілей, колгоспу і колективного сільськогосподарського товариства СК «Заповітний» не відбулося.

Прийняття рішень Витачівської сільської ради від 30.11.2020 за № 862 про надання дозволу СВК «Заповіт Ілліча» на розробку технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0084, площею 37,4559 га, та :03:002:0217, площею 42,2842 га, відбулось законно і обґрунтовано, оскільки СК «Заповітний» є правонаступником КСП «Заповіт Ілліча» і до нього перейшло право користування земельними ділянками. Автоматичного припинення права на володіння земельними ділянками у зв`язку із зміною правового регулювання земельних відносин законом не встановлено.

Отже, як вказує другий відповідач, доводи прокурора про порушення норм законодавства України державною реєстрацію речових прав на земельні ділянки, право користування якими набуті СК «Заповітний» у процесі реорганізації є безпідставні.

Щодо способу судового захисту, які обрав прокурор, то другий відповідач зазнає, що скасування рішень про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на спірні земельні ділянки, скасування записів про державну реєстрацію речових прав на користування земельними ділянками автоматично не припиняє правовідносин землекористування на ці земельні ділянки у СК «Заповітний», оскільки правовстановчі документи (державні акти), на підставі яких набуті ці права землекористувачем, в установленому порядку не визнані недійсними та не скасовані. Права землекористування набуті, не припинені, правомірність їх набуття ніким не оспорена, землекористувач добровільно не відмовлявся від цих прав. Скасування державної реєстрації тільки створить перешкоди законному користувачу цих земельних ділянок СК «Заповітний» у користуванні цими ділянками, але не припинить цих прав і не «усуне перешкоди державі».

Отже, відсутні підстави для задоволення позову, позаяк відсутнє порушене право, а спосіб захисту, обраний прокурором, тільки порушить правову визначеність у відносинах постійного землекористування відповідача СК «Заповітний».

За вказаних вище обставин, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог прокурора.

В якості доказів, які підтверджують обставини на які СК «Заповітний» посилається, як на підставу своїх заперечень проти позову, другий відповідач посилається, зокрема, на такі документи:

1. Державний акт на вічне користування землею колгоспами від 14.05.1948 № 446486, відповідно до якого цей державний акт видано сільськогосподарській артілі імені Першого Травня с. Витачів, Обухівського району, Київської республіки Української Р.С.Р. Виконавчим комітетом Обухівської Районної Ради Депутатів Трудящих в тому, що за сільськогосподарською артіллю імені Першого Травня закріплюється у безоплатне і безстрокове користування, тобто навічно, земля в кількості 2041,31 га згідно з планом і описом меж.

2. Державний акт на вічне користування землею колгоспами від 17.05.1952 № 546116, відповідно до якого цей державний акт видано сільськогосподарській артілі імені «Перше Травня» с. Витачів, Обухівського району, Київської республіки Української Р.С.Р. Виконавчим комітетом Обухівської Районної Ради Депутатів Трудящих в тому, що за сільськогосподарською артіллю «Перше Травня» закріплюється у безоплатне і безстрокове користування, тобто навічно, земля в кількості 2938,3 га згідно з планом і описом меж.

3. Державний акт на вічне користування землею колгоспами від 25.11.1947 № 408237, відповідно до якого цей державний акт видано сільськогосподарській артілі « 2-га П`ятирічка» с. Виточів, Обухівського району, Київської республіки Української Р.С.Р. Виконавчим комітетом Обухівської Районної Ради Депутатів Трудящих в тому, що за сільськогосподарською артіллю « 2-га П`ятирічка» закріплюється у безоплатне і безстрокове користування, тобто навічно, земля в кількості 895,65 га згідно з планом і описом меж.

4. Архівну довідку архівного відділу Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 16.09.2024 № 05-01/676 (1), згідно якої у документах архівного фонду № Р-73 «КСП «Заповіт Ілліча» с. Витачів Обухівського району Київської області» є такі відомості про об`єднання, реорганізацію, зміну назви господарства: Колгосп « 2-га П?ятирічка» с. Витачів, та колгосп «Перше Травня» с. Витачів об`єдналися в один колгосп з назвою «Перше Травня» (рішення загальних зборів колгоспників колгоспу « 2-га П?ятирічка» від 28 листопада 1949 року (протокол № 10), рішення загальних зборів колгоспників колгоспу «Перше Травня» від 28 листопада 1949 року (протокол № 12); Колгосп «Перше Травня» с. Витачів перейменовано в колгосп «Заповіт Ілліча», рішення загальних зборів колгоспників колгоспу «Перше Травня» с. Витачів від 25 січня 1964 року (протокол № 1); Колгосп «Заповіт Ілліча» реорганізовано у Колективне сільськогосподарське підприємство «Заповіт Ілліча», рішення загальних зборів колгоспників від 07 лютого 1995 року (протокол № 1).

5. Лист архівного відділу Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 03.10.2024 № 05-01/700 до якого додані: Протокол № 12 загальних зборів колгоспу « 2 П?ятирічка» с. Витачів від 28 листопада 1949 року з рішенням про об`єднання колгоспу « 2 П?ятирічка» с. Витачів з колгоспом «Перше Травня» с. Витачів»; окремі аркуші протоколу № 1 загальних зборів колгоспу «Перше Травня» с. Витачів від 25 січня 1964 року з рішенням про зміну назви колгоспу (на «Заповіт Ілліча»); протокол № 1 звітно-виборних загальних зборів колгоспників колгоспу «Заповіт Ілліча» с. Витачів» від 07 лютого 1995 року з розглядом питання про реорганізацію колгоспу «Заповіт Ілліча» в КСП «Заповіт Ілліча».

6. Судове рішення у справі № 911/2174/23 за позовом Сільськогосподарського кооперативу «Заповітний» до Української міської ради, Фермерського господарства «Агроперспектива-РС» про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійним договорів оренди та зобов`язання вчинити дії, яким встановлено, що рішенням загальних зборів членів КСП «Заповіт Ілліча», було вирішено реорганізувати КСП «Заповіт Ілліча» шляхом створення сільськогосподарського виробничого кооперативу «Заповіт Ілліча» і в зв`язку з тим, що інших формувань немає визнати його єдиним правонаступником - є таким, що вказує на обрання членами КСП «Заповіт Ілліча» процедури перетворення одного підприємства в інше і є таким, що повністю узгоджується та відповідає нормі закону, що регулювала діяльність КСП в той період часу та унормовувала перехід усіх майнових прав і обов`язків до підприємства утвореного за наслідками такого перетворення. Відтак, суд дослідивши надані позивачем докази має достатні підстави констатувати, що Сільськогосподарський кооператив «Заповітне» (Сільськогосподарський кооператив «Заповіт Ілліча») є правонаступником Колективного сільськогосподарського підприємства «Заповіт Ілліча» і вказане правонаступництво набуте останнім в порядку реорганізації у формі перетворення КСП у СВК, а відтак до Сільськогосподарського кооперативу «Заповітний» в момент перетворення в силу вимог закону перейшли і всі права КСП стосовно наданих останньому земельних ділянок.

7. Статут Сільськогосподарського кооперативу «Заповітний» та статут сільськогосподарського виробничого кооператив «Заповіт Ілліча».

8. Висновок судового експерта Українського незалежного інституту судових експертиз Коваленко Людмили Анатоліївни від 16.06.2025 № 436/05-2025, складеного за результатами проведення земельно-технічної експертизи, відповідно до якого земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0217 входила до складу земель, які зображені на державному акті серія II-КВ № 003247, державному акті на вічне користування землею колгоспами № 446486, державному акті на вічне користування землею колгоспами № 546116. Земельна ділянка з кадастровим номером :03:003:0084 входила до складу земель, які зображені на державному акті серія IІ-КВ № 003247, державному акті на вічне користування землею колгоспами № 446480, державному акті, на вічне користування землею колгоспами № 546116.

9. Лист Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області від 22.07.2025 № 29-10-0.222-7041/2-25, відповідно до якого за інформацією Відділу № 6 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління, у відділі відсутнє рішення органу місцевого самоврядування або органу державної влади про віднесення земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0084 (площа 37,4559 га) та :03:002:0217 (площа 42,2842 га) до земель водного фонду.

З огляду на вказані вище підстави позовних вимог та заперечень, суд зазначає таке.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Велика Палата Верховного Суду в свої постанові від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц нагадала про свої висновки щодо способу захисту прав власника земельної ділянки водного фонду, право власності на яку неправомірно зареєстровано за фізичною чи юридичною особою, або якщо земельна ділянка зайнята такою особою та вказала наступне.

Заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам ЗК України є неможливим; розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього Кодексу (див., зокрема, висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постановах від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц (провадження № 14-95 с18); від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18, пункт 70); від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18, пункт 80); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19, пункт 96); від 15 вересня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (провадження № 14-740цс19, пункт 45) та інших. Тому протиправне зайняття такої земельної ділянки або державну реєстрацію права власності на неї за приватною особою слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, а таке право захищається не віндикаційним, а негаторним позовом. За змістом наведених постанов та виходячи з обставин, встановлених у цих справах, зазначені висновки не застосовуються щодо заволодіння замкненими природними водоймами загальною площею до 3 гектарів, оскільки такі водойми можуть надаватися у власність приватним особам (стаття 59 ЗК України).

Такі висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду виходячи з того, що в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак таких земельних ділянок особа, проявивши розумну обачність, може і повинна знати про те, що ділянки належать до водного фонду, набуття приватної власності на них є неможливим. Як відомо, якщо в принципі, за жодних умов не може виникнути право власності, то і володіння є неможливим. Тому ані наявність державної реєстрації права власності за порушником, ані фізичне зайняття ним земельної ділянки водного фонду не приводять до заволодіння порушником такою ділянкою. Отже, як зайняття земельної ділянки водного фонду, так і наявність державної реєстрації права власності на таку ділянку за порушником з порушенням ЗК України та Водного кодексу України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, а належним способом захисту прав власника є негаторний позов (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452 цс 18, пункт 71), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473 цс 18, пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19, пункт 97), від 15 вересня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (провадження № 14-740цс19, пункт 46) та інші).

Згідно з ч. 1 ст. 20 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент винесення спірного рішення Витачівської сільської ради та прийняття оскаржуваних рішень про державну реєстрацію речових прав) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Заявляючи негаторний позов про усунення перешкод у здійсненні Українською міською територіальною громадою права користування та розпорядження земельними ділянками водного фонду, прокурор, доказів, які б підтверджували що спірні земельні ділянки, відносяться до земель водного фонду суду не надав.

З висновку судового експерта Українського незалежного інституту судових експертиз Коваленко Людмили Анатоліївни від 16.06.2025 № 436/05-2025, складеного за результатами проведення земельно-технічної експертизи, вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0217 входила до складу земель, які зображені на державному акті серія II-КВ № 003247, державному акті на вічне користування землею колгоспами № 446486, державному акті на вічне користування землею колгоспами № 546116. Земельна ділянка з кадастровим номером :03:003:0084 входила до складу земель, які зображені на державному акті серія IІ-КВ № 003247, державному акті на вічне користування землею колгоспами № 446480, державному акті, на вічне користування землею колгоспами № 546116.

Судом досліджено: державний акт на вічне користування землею колгоспами від 14.05.1948 № 446486, відповідно до якого за сільськогосподарською артіллю імені Першого Травня закріплюється у безоплатне і безстрокове користування, тобто навічно, земля в кількості 2041,31 га згідно з планом і описом меж; державний акт на вічне користування землею колгоспами від 17.05.1952 № 546116, відповідно до якого за сільськогосподарською артіллю «Перше Травня» закріплюється у безоплатне і безстрокове користування, тобто навічно, земля в кількості 2938,3 га згідно з планом і описом меж; державний акт на вічне користування землею колгоспами від 25.11.1947 № 408237, відповідно до якого за сільськогосподарською артіллю « 2-га П`ятирічка» закріплюється у безоплатне і безстрокове користування, тобто навічно, земля в кількості 895,65 га згідно з планом і описом меж; державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003247 від 1996 року виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Заповіт Ілліча», яким у постійне користування надано останньому 412,1 га землі для сільськогосподарського виробництва.

Згідно архівної довідки архівного відділу Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 16.09.2024 № 05-01/676 (1), Колгосп « 2-га П?ятирічка» с. Витачів, та колгосп «Перше Травня» с. Витачів об`єдналися в один колгосп з назвою «Перше Травня» (рішення загальних зборів колгоспників колгоспу « 2-га П?ятирічка» від 28 листопада 1949 року (протокол № 10), рішення загальних зборів колгоспників колгоспу «Перше Травня» від 28 листопада 1949 року (протокол № 12); Колгосп «Перше Травня» с. Витачів перейменовано в колгосп «Заповіт Ілліча», рішення загальних зборів колгоспників колгоспу «Перше Травня» с. Витачів від 25 січня 1964 року (протокол № 1); Колгосп «Заповіт Ілліча» реорганізовано у Колективне сільськогосподарське підприємство «Заповіт Ілліча», рішення загальних зборів колгоспників від 07 лютого 1995 року (протокол № 1). Зазначене також підтверджується протоколом № 12 загальних зборів колгоспу « 2 П?ятирічка» с. Витачів від 28 листопада 1949 року з рішенням про об`єднання колгоспу « 2 П?ятирічка» с. Витачів з колгоспом «Перше Травня» с. Витачів», окремими аркушами протоколу № 1 загальних зборів колгоспу «Перше Травня» с. Витачів від 25 січня 1964 року з рішенням про зміну назви колгоспу (на «Заповіт Ілліча»); протоколом № 1 звітно-виборних загальних зборів колгоспників колгоспу «Заповіт Ілліча» с. Витачів» від 07 лютого 1995 року з розглядом питання про реорганізацію колгоспу «Заповіт Ілліча» в КСП «Заповіт Ілліча».

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області від 22.07.2025 № 29-10-0.222-7041/2-25, за інформацією Відділу № 6 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління, у відділі відсутнє рішення органу місцевого самоврядування або органу державної влади про віднесення земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0084 (площа 37,4559 га) та :03:002:0217 (площа 42,2842 га) до земель водного фонду.

Отже, вищевказані землі, в які входять спірні земельні ділянки, були надані в користування сільськогосподарським артіліям, які реорганізовувалися та змінювали свою організаційно-правову форму і назву, зокрема, в колгосп, згодом в Колективне сільськогосподарське підприємство та сільськогосподарський кооператив та надавалися як землі сільськогосподарського призначення, що відображено в державному акті на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003247 від 1996 року, яким колективному сільськогосподарському підприємству «Заповіт Ілліча» надано у постійне користування 412,1 га землі для сільськогосподарського виробництва.

Саме по собі розташування водних об`єктів на земельній ділянці сільськогосподарського призначення автоматично не відносить земельну ділянку до земель водного фонду. Земельну ділянку сільськогосподарського призначення в складі якої є водний об`єкт, можливо використовувати за призначенням не зачіпаючи прибережні захисні смуги розташованих на ній водних об`єктів.

Верховний Суд у постанові від 30 квітня 2025 року у справі № 361/3406/18 зазначив, що для віднесення земельної ділянки до земель водного фонду недостатньо лише факту її розташування біля водного об`єкта.

Посилання прокурора на зазначені вище лист Басейнового управління водних ресурсів середнього Дніпра від 12.04.2024 № 01-12/551, лист Центральної геофізичної обсерваторії ім. Бориса Срезневського (далі -ЦГО) № 991-002-1600/991-083 від 02.08.2024, лист Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 21.10.2022 № 60/07-13/2813, лист Інституту водних проблем і меліорації (ІВПіМ НААН) від 12.08.2024 № 438/07, лист Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області від 23.05.2025 № 5481-02, лист Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області на № 54-4070вих-25 від 01.05.2025, лист Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» від 07.05.2025 № 57.1/1680 та водогосподарський паспорт водного об`єкту площею 14,94 га, який розташований в адміністративних межах Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області, в якості доказів віднесення спірних земельних ділянок до земель водного фонду не приймаються судом до уваги при вирішенні даного спору, позаяк, вказані документи не є належними та допустимими доказами, які підтверджують твердження прокурора про віднесення спірних земельних ділянок до земель водного фонду.

Отже, прокурор, заявляючи негаторний позов, не надав суду беззаперечних, належних та допустимих доказів віднесення спірних земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0084 та :03:002:0217 до земель водного фонду, а не до земель сільськогосподарського призначення.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 Цивільного кодексу України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 Цивільного кодексу України, частина друга статті 152 Земельного кодексу України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння.

Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно в установленому законом порядку. Факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно в установленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). Такі висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181 цс 18, пункти 43, 89) і в подальшому системно впроваджені у практику Верховного Суду (див. ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 372/1684/14-ц).

Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 2 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19, пункт 6.30), від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18, пункт 4.17), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13)). Наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про право іпотеки чи іншого речового права створює презумпцію належності права особі, яка ним володіє внаслідок державної реєстрації (buchbesitz (нім. - книжкове володіння) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20, пункт 70).

З урахуванням зазначеної специфіки обороту нерухомого майна володіння ним досягається без його фізичного утримання або зайняття, як це властиво для багатьох видів рухомого майна (крім бездокументарних цінних паперів, часток у статутному капіталі ТОВ, інших нематеріальних об`єктів тощо), а державна реєстрація права власності на нерухоме майно підтверджує фактичне володіння ним. Тобто суб`єкт, за яким зареєстроване право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна. При цьому державна реєстрація права власності на нерухоме майно створює спростовувану презумпцію наявності в суб`єкта і права володіння цим майном (як складової права власності).

Особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі - власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності.

Тому заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа.

З огляду на викладене володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Натомість право володіння як складова права власності неправомірним (незаконним) бути не може. Право володіння як складова права власності на нерухоме майно завжди належить власникові майна.

Отже, особа, за якою зареєстроване право власності, є володільцем нерухомого майна, але право власності (включаючи право володіння як складову права власності) може насправді належати іншій особі. Тому заволодіння земельною ділянкою шляхом державної реєстрації права власності є можливим незалежно від того, набув володілець право власності (і право володіння) на таку ділянку чи ні.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98).

Набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256 цс 18, пункти 95-98), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 85, 86, 115), від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (провадження № 12-135гс19, пункт 80), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19, пункт 10.29), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункти 63, 74) та інших.

Таким чином, належним відповідачем за позовом про витребування від (стягнення з) особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку. Якщо земельною ділянкою неправомірно (на думку позивача, який вважає себе власником) заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу захисту прав позивача: власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 85, 86), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 38), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19, пункт 34), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 74) та інших.

Так, для витребування нерухомого майна оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування не є ефективним способом захисту права власника (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 86)). Вимога про визнання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними (незаконними) та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 39), від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19)).

Відповідно до статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Таким чином, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав (записів до Державного реєстру прав). З відображенням таких відомостей (записів) у Державному реєстрі прав рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпує свою дію. Отже, вимога про скасування такого рішення після внесення на його підставі відповідних відомостей (записів) до Державного реєстру прав не відповідає належному способу захисту.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункт 100), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19, пункт 10.29)).

Обрання прокурором (позивачем) неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 76).

Заявляючи негаторний позов про усунення перешкод у здійсненні Українською міською територіальною громадою права користування та розпорядження земельними ділянками водного фонду з кадастровими номерами :03:003:0084 площею 37,4559 га та :03:002:0217 площею 42,2842 га шляхом визнання незаконним і скасування рішення Витачівської сільської ради від 30.11.2020 за № 862 про надання СВК «Заповіт Ілліча» () дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості); усунення перешкод у здійсненні Українською міською територіальною громадою права користування та розпорядження земельними ділянками водного фонду шляхом скасування рішень державного реєстратора від 24.12.2020 за індексним номером 55922501 про державну реєстрацію права власності Витачівської сільської ради на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0084, за індексним номером 55922501 про державну реєстрацію права постійного користування сільськогосподарського виробничого кооперативу «Заповіт Ілліча» на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0084, за індексним номером 55923180 про державну реєстрацію права власності Витачівської сільської ради на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0217, за індексним номером 55923180 про державну реєстрацію права постійного користування сільськогосподарського виробничого кооперативу «Заповіт Ілліча» на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0217; усунення перешкод у здійсненні Українською міською територіальною громадою права користування та розпорядження земельними ділянками водного фонду шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0084 у Державному земельному кадастрі, скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0217 у Державному земельному кадастрі, прокурор стверджував, що спірні земельні ділянки відносяться до земель водного фонду та частково розташовані в межах прибережних захисних смуг річок Івковитиця та Сквира, право постійного користування якими безпідставно зареєстровано за другим відповідачем, позаяк землі водного фонду не можуть перебувати в постійному користуванні другого відповідача, як юридичної особи приватної форми власності в силу положень земельного та водного законодавства України.

Як встановлено судом вище, прокурор належними та допустимими доказами не довів віднесення спірних земельних ділянок до земель водного фонду, а тому за вказаних обставин та враховуючи вищевикладене у даному випадку належним способом захисту порушеного речового права на спірні земельні ділянки є подання саме віндикаційного позову, а не шляхом подачі негаторного позову, який заявлений Керівником Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави у даній справі.

Позовні вимоги прокурора пред`явлені в порядку ст. 391 Цивільного кодексу України не відповідають належному способу захисту, що є підставою для відмови в їх задоволенні, а відтак суд відмовляє в задоволенні позовних вимог Керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави до Української міської ради, Сільськогосподарського кооперативу «Заповітний» про усунення перешкод у здійсненні Українською міською територіальною громадою права користування та розпорядження земельними ділянками водного фонду з кадастровими номерами :03:003:0084 площею 37,4559 га та :03:002:0217 площею 42,2842 га шляхом визнання незаконним і скасування рішення Витачівської сільської ради від 30.11.2020 за № 862 про надання СВК «Заповіт Ілліча» () дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості); усунення перешкод у здійсненні Українською міською територіальною громадою права користування та розпорядження земельними ділянками водного фонду шляхом скасування рішень державного реєстратора від 24.12.2020 за індексним номером 55922501 про державну реєстрацію права власності Витачівської сільської ради на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0084, за індексним номером 55922501 про державну реєстрацію права постійного користування сільськогосподарського виробничого кооперативу «Заповіт Ілліча» на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0084, за індексним номером 55923180 про державну реєстрацію права власності Витачівської сільської ради на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0217, за індексним номером 55923180 про державну реєстрацію права постійного користування сільськогосподарського виробничого кооперативу «Заповіт Ілліча» на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0217; усунення перешкод у здійсненні Українською міською територіальною громадою права користування та розпорядження земельними ділянками водного фонду шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0084 у Державному земельному кадастрі, скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0217 у Державному земельному кадастрі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на прокуратуру.

Керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

В позові Керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави до Української міської ради, Сільськогосподарського кооперативу «Заповітний» про усунення перешкод у здійсненні Українською міською територіальною громадою права користування та розпорядження земельними ділянками водного фонду з кадастровими номерами :03:003:0084 площею 37,4559 га та :03:002:0217 площею 42,2842 га шляхом визнання незаконним і скасування рішення Витачівської сільської ради від 30.11.2020 за № 862 про надання СВК «Заповіт Ілліча» () дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості); усунення перешкод у здійсненні Українською міською територіальною громадою права користування та розпорядження земельними ділянками водного фонду шляхом скасування рішень державного реєстратора від 24.12.2020 за індексним номером 55922501 про державну реєстрацію права власності Витачівської сільської ради на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0084, за індексним номером 55922501 про державну реєстрацію права постійного користування сільськогосподарського виробничого кооперативу «Заповіт Ілліча» на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0084, за індексним номером 55923180 про державну реєстрацію права власності Витачівської сільської ради на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0217, за індексним номером 55923180 про державну реєстрацію права постійного користування сільськогосподарського виробничого кооперативу «Заповіт Ілліча» на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0217; усунення перешкод у здійсненні Українською міською територіальною громадою права користування та розпорядження земельними ділянками водного фонду шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0084 у Державному земельному кадастрі, скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0217 у Державному земельному кадастрі відмовити повністю.

Дане рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України, в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 27.10.2025.

Суддя Ю.В. Подоляк