РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.10.2025Справа № 910/9932/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г, за участю секретаря судового засідання Літовки М.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/9932/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний двір "Українська товарна спілка"

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

Національний банк України

про стягнення 9 679 712,79 грн

За участю представників учасників справи:

від позивача Баранівський В.В., Дюжев І.О.

від відповідача Шкурат О.М.

від третьої особи Сакалюк Д.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядалась справа № 910/9932/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний двір "Українська товарна спілка" (товариство/позивач) до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" (банк/відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Національний банк України (НБУ/третя особа), про стягнення 9 679 712,79 грн.

Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем умов договору комплексного банківського обслуговування суб`єктів господарювання.

Господарський суд міста Києва рішенням від 05.12.2024 у цій справі позов задовольнив частково; стягнув з Банку на користь Товариства суму основного боргу в розмірі 6 815 970,00 грн, 2 369 945,43 грн інфляційних втрат, 491 556,49 грн 3% річних та 145 162,08 грн судового збору.

Господарський суд міста Києва додатковим рішенням від 24.12.2024 у цій справі заяву Товариства задовольнив і стягнув з Банка на користь Товариства 58 300,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Північний апеляційний господарський суд постановою від 10.03.2025 у цій справі апеляційну скаргу Банку залишив без задоволення, рішення від 05.12.2024 та додаткове рішення від 24.12.2024 суду першої інстанції у справі № 910/9932/24 залишив без змін і судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, поклав на скаржника.

Постановою Верховного Суду від 03.06.2025 рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2024, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2025 у справі № 910/9932/24 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/9932/24 передано на розгляд судді Удаловій О.Г.

Ухвалою суду від 01.07.2025 вказану справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 21.07.2025, а також запропоновано позивачу та відповідачу надати суду письмові пояснення по суті спору з урахуванням постанови Верховного Суду від 03.06.2025.

17.07.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення.

Крім того, 17.07.2025 від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі як третьої особи Національного банку України.

18.07.2025 від позивача надійшли:

- заперечення на заяву про залучення третьої особи;

- доповнення до заперечень;

- пояснення з урахуванням постанови Верховного Суду від 03.06.2025 у даній справі;

- клопотання про витребування у відповідача доказів.

Аналогічні за змістом документи надійшли до суду від позивача також 21.07.2025.

Ухвалою суду від 21.07.2025 постановлено, зокрема: відкласти підготовче засідання на 04.08.25 о 15:10 год.; залучити до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Національний банк України (далі - НБУ); зобов`язати позивача та відповідача направити на адресу третьої особи копії заяв по суті з доданими документами, докази чого надати суду; запропонувати третій особі надати письмові пояснення по суті спору; запропонувати відповідачу надати письмові міркування з урахуванням клопотання позивача про витребування доказів; відкласти розгляд клопотання позивача про витребування доказів.

28.07.2025 від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення третій особі заяв по суті.

31.07.2025 від відповідача надійшло заперечення на клопотання про витребування доказів.

Крім того, 31.07.2025 від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

04.08.2025 від третьої особи (НБУ) надійшли пояснення третьої особи щодо позову або відзиву, в яких вказано, що позов у даній справі не підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 04.08.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено розгляд клопотання позивача про витребування доказів, а також оголошено перерву в підготовчому засіданні до 26.08.2025.

18.08.2025 від третьої особи надійшли пояснення.

21.08.2025 від позивача надійшла відповідь на заперечення відповідача щодо клопотання про витребування доказів.

21.08.2025 від відповідача надійшли доповнення до додаткових пояснень.

25.08.2025 від позивача надійшли пояснення з урахуванням позиції третьої особи у даній справі.

Ухвалою суду від 26.08.2025 відкладено підготовче засідання на 11.09.2025, задоволено клопотання позивача про витребування у відповідача доказів, а саме витребувано у відповідача: облікові регістри бухгалтерського обліку відповідача, в яких відображені записи в бухгалтерському обліку відповідача щодо спірних 18 600 000,00 російських рублів станом на дату виникнення спірних відносин 23.02.2022 та станом на дати балансів відповідача, починаючи з першого кварталу 2022 року по сьогоднішню дату; облікові регістри бухгалтерського обліку відповідача, в яких відображені записи в бухгалтерському обліку відповідача щодо облікованих на рахунку 2909 "Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку" спірних 18 600 000,00 російських рублів станом на дату виникнення спірних відносин 23.02.2022 та станом на дати балансів відповідача, починаючи з першого кварталу 2022 року по сьогоднішню дату; інформацію, в якому рядку балансу відповідача відображені спірні 18 600 000,00 російських рублів та за якою балансовою вартістю станом на дати балансів відповідача, починаючи з дати виникнення спірних відносин 23.02.2022 (перший квартал 2022 року) по сьогоднішню дату; інформацію, в якому рядку балансу відповідача відображена обліковувана на рахунку обліку 2909 "Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку" кредиторська заборгованість в розмірі спірних 18 600 000,00 російських рублів та за якою балансовою вартістю станом на дати балансів відповідача, починаючи з дати виникнення спірних відносин 23.02.2022 (перший квартал 2022 року) по сьогоднішню дату.

02.09.2025 від НБУ надійшли пояснення.

11.09.2025 від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, витребуваних ухвалою суду від 26.08.2025 у даній справі.

Крім того, 11.09.2025 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому останній просить суд: відкласти розгляд справи № 910/9932/24 на один тиждень; повторно витребувати у відповідача докази, визначені ухвалою суду від 26.08.2025; у разі невиконання відповідачем вимог ухвали суду від 26.08.2025 (ненадання саме витребуваних документів та інформації) постановити окрему ухвалу щодо відповідача з метою усунення порушень та притягнення до відповідальності відповідно до закону.

Ухвалою суду від 11.09.2025 відкладено підготовче засідання на 25.09.2025 та повторно витребувано у відповідача докази, а у випадку ненадання доказів, документів, інформації, витребуваних даною ухвалою суду, подати письмові пояснення з зазначенням конкретних причин невиконання обов`язку, покладеного судом на сторону, щодо кожного пункту ухвали з посиланням на норми закону та підзаконних актів.

23.09.2025 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення.

25.09.2025 до суду надійшли пояснення позивача.

25.09.2025 відповідачем було надано клопотання про долучення доказів (службова записка).

У підготовчому засіданні 25.09.2025 суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотання позивача про повторне витребування доказів у відповідача та постановлення щодо відповідача окремої ухвали.

Так, відмовляючи у постановленні окремої ухвали, суд виходив з того, що 11.09.2025 відповідачем подано первинні документи, які стали підставою внесення відповідних змін до облікових регістрів, у свою чергу, 23.09.2025 відповідачем подані детальні пояснення з приводу неможливості подання саме витребовуваних документів та інформації з посиланнями на норми чинного законодавства, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для постановлення окремої ухвали щодо відповідача.

У підготовчому засіданні 25.09.2025 учасники судового процесу зазначили, що вважають виконаними завдання підготовчого провадження, у зв`язку з чим не заперечували проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 25.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.10.2025.

01.10.2025 від позивача надійшла письмова промова в судових дебатах.

У судовому засіданні 01.10.2025 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, представники відповідача та третьої особи проти задоволення позову заперечували повністю.

У судовому засіданні 01.10.2025 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог статей 222-223 ГПК України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, а також заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

23.04.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний двір "Українська товарна спілка" звернулось до АБ "Укргазбанк" (Банк) з заявою про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування суб`єктів господарювання № 2019/КД/000-0065/УІР (далі - договір).

Згідно з повідомленням до договору комплексного банківського обслуговування суб`єктів господарювання № 2019/КД/000-0065/УІР від 23.04.2019 в межах договору Банком відкрито позивачу рахунок № 2600В980/840/978/643. Після запровадження в Україні формату рахунків IBAN вказаному рахунку присвоєно відповідні номери: в національній валюті НОМЕР_1 UAN та в іноземній валюті НОМЕР_1 RUB.

Відповідно до Розділу 1. договору (в редакції на момент виникнення спору) Електронний розрахунковий документ (далі - ЕРД) - електронний документ, який сформований та переданий Клієнтом до Банку за допомогою системи та який містить розпорядження Клієнта Банку здійснити певні операції з коштами, що містяться на Поточних рахунках/Окремих рахунках Клієнта.

Відповідно до п. 3.1.1. договору Банк здійснює відкриття та обслуговування (Розрахункове та/або Касове) Поточного рахунку (в тому числі за допомогою КПК) та Окремого рахунку для зберігання грошових коштів та здійснення усіх видів операцій відповідно до вимог чинного законодавства України, правил Платіжних систем та Договору.

Пунктом 3.1.4. договору встановлено, що обслуговування Поточного рахунку/Окремого рахунку Клієнта здійснюється відповідно до нормативно-правових актів НБУ.

Згідно з п. п. 3.1.7., 3.18. договору порядок проведення операцій за Рахунком регулюється режимом використання такого рахунку, передбаченого чинним законодавством України, у тому числі нормативно-правовими актами НБУ, правилами Платіжних систем, внутрішніми документами Банку з урахуванням умов договору. Банк здійснює Розрахунково-касове обслуговування Клієнта протягом операційного часу або в післяопераційний час (за умови технічної можливості проведення таких операцій відповідно до вимог внутрішніх документів Банку). Тривалість Банківського дня/Операційного часу/ післяопераційного часу встановлюється Банком самостійно і відображається у його внутрішніх документах, з якими Клієнт може ознайомитися на Сайті Банку або на інформаційних дошках в приміщенні Банку, або звернувшись до співробітника Банку.

Відповідно до п. 3.1.9. договору розрахункові/касові документи Клієнта приймаються та виконуються Банком (крім випадків, коли фінансова операція зупинена на виконання вимог чинного законодавства України, в тому числі з питань запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення) в наступні строки, зокрема:

г) розрахункові документи (на переказ) в іноземній валюті/банківських металах, що надійшли до Банку як в Операційний час, так і в післяопераційний час (згідно з Тарифами у відповідності до валюти/металу) із визначеним клієнтом строком виконання:

- "Терміновий", що надійшли в межах Операційного пасу - в день їх надходження, але не раніше строку визначеного чинним законодавством України;

- "Терміновий", що надійшли в післяопераційний час - в день їх надходження (в разі наявності такої можливості в Банку), але не раніше строку визначеного чинним законодавством України;

- "Звичайний", що надійшли в межах Операційного часу та/або післяопераційного часу - не раніше наступного Банківського дня та/або не пізніше третього Банківського дня після його надходження, але не раніше строку визначеного чинним законодавством України.

Відповідно до п. 2.5.1., 2.5.1.1., 2.5.1.7. договору Банк зобов`язаний, зокрема, проводити комплексне банківське обслуговування Клієнта згідно обраної ним Послуги відповідно до вимог чинного законодавства України, правил Платіжних систем та умов Договору; протягом Банківського дня приймати до виконання розрахункові документи Клієнта на паперовому носії та/або ЕРД засобами Системи, якщо розрахункові документи/ЕРД надані/належним чином засвідчені ЕП Клієнтом та/або Уповноваженою особою Клієнта, яка визначена в переліку осіб, яким надано право розпорядження Рахунками Клієнта або довіреності, або іншому документі на підставі якого особа має право вчиняти дії від імені Клієнта відповідно до законодавства України. У випадку надходження документів до Банку після завершення Операційного часу вони приймаються до виконання Банком наступного Банківського дня (якщо інше не передбачено відповідним договором, внутрішніми документами Банку та Договором). У випадку, якщо режим роботи СЕП НБУ буде змінений, внаслідок чого Банк не зможе виконати умови Договору, то Банк виконує ЕРД самостійно, визначаючи час їх виконання, виходячи із режиму роботи СЕП НБУ.

За умовами п.п. 2.5.1.8. - 2.5.3.19. договору Банк зобов`язався:

- забезпечувати своєчасне зарахування та списання коштів Клієнта, в тому числі і за операціями ініційованими з використанням КПК, у строк, встановлений чинним законодавством України.

- приймати від Клієнта Заяви про купівлю/продаж/обмін іноземної валюти/банківських металів у 2-х (двох) примірниках на паперових носіях, або у формі ЕРД засобами Системи (за умови наявності у Клієнта такої Послуги).

- списувати кошти в національній валюті України/іноземній валюті та/або банківські метали з Поточного рахунку (в тому числі по операціям ініційованим КПК) та/або кошти в національній валюті України/іноземній валюті з Окремого рахунку па підставі ЕРД (за винятком розрахункових чеків), оформленого відповідно до вимог чинного законодавства України, та наданого Клієнтом до Банку за допомогою Системи та/або Процесингового центру, якщо Клієнт отримує від Банку таку Послугу. У цьому випадку додаткове падання Клієнтом розрахункового документа на паперовому носії не вимагається.

- здійснювати обслуговування Клієнта за допомогою Системи на умовах, визначених відповідним розділом цього договору, зокрема, виконувати отримані від Клієнта ЕРД, які сформовані належним чином із використанням засобів Системи.

Банк має право, зокрема:

- списувати з Поточного рахунку/Окремого рахунку кошти, на підставі Платіжних інструментів, встановлених цим Договором, правилами Платіжних систем та чинним законодавством України;

- здійснювати купівлю/продаж/обмін іноземної валюти/банківських металів на Міжбанківському валютному ринку України та/або на Міжнародному валютному ринку відповідно до вимог чинного законодавства України (в тому числі без надання Клієнтом Заяв(и) про купівлю/продаж/обмін іноземної валюти/банківських металів).

Відповідно до п.п. 2.5.2. - 2.5.2.13. Договору Клієнт зобов`язаний, зокрема:

- дотримуватись всіх умов, визначених Договором;

- дотримуватись вимог нормативних актів, якими встановлено спеціальний режим використання Окремих рахунків, а також передбачені обмеження права Клієнта розпоряджатися коштами на таких рахунках;

- надавати розрахункові/касові документи згідно з формами/вимогами до форм, встановлених чинним законодавством України, правилами Платіжних систем, які дають можливість здійснити відповідні операції в національній валюті України/іноземній валюті/банківських металах за Поточним рахунком та/або в національній валюті України/іноземній валюті за Окремим рахунком (списання коштів з Поточного рахунку/Окремого рахунку) та з врахуванням обмежень, встановлених п.п.3.1.10 та п.п. 2.5.2.18 Договору;

- надавати Банку розрахункові документи на паперових носіях особами, які визначені в переліку осіб, яким надано право розпорядження Рахунками Клієнта та/або іншими особами, які уповноважені довіреністю відповідно до законодавства України;

- надавати до Банку ЕРД із накладеними ЕП Уповноважених осіб Клієнта, яким відповідно до вимог чинного законодавства України, установчих документів Клієнта, надано право підпису цих документів.

Пунктом 3.1.10. Договору (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що не виконуються та повертаються Банком Клієнту без виконання (враховуючи умови п.п. 2.5.3.13 Договору) розрахункові/касові документи Клієнта:

- якщо в них є підчищення, закреслені слова або будь-які інші виправлення;

- якщо текст неможливо прочитати внаслідок їх пошкодження;

- якщо хоча б один із реквізитів, що є обов`язковим для заповнення, не заповнений або заповнений невірно;

- якщо при підписанні використаний факсимільний підпис;

- якщо Банк виконує документ про арешт або примусове списання коштів з рахунку, який використовується Клієнтом для розрахунків;

- якщо сума, зазначена в цих документах, перевищує залишок грошових коштів на відповідному Поточному рахунку/Окремому рахунку на момент виконання такого документу (з врахуванням сум всіх наданих документів згідно з черговістю їх виконання);

- якщо на Поточному рахунку/Окремому рахунку відсутня в достатньому розмірі сума для виконання Банком такого документу з врахуванням суми на Поточному рахунку для сплати відповідних комісій Банку, якщо інше не передбачено Тарифами;

- якщо відсутнє підтвердження Одноразовим паролем ЕРД в кількості одного та/або більше платежів сума якого(их) перевищує 5 000,01 грн (включно) (за умови використання засобу ЕП, що зберігається на його власному носії інформації);

- у разі перевищення узгодженої Сторонами суми одного максимально дозволеного платежу, що складає еквівалент 100 000,00 гривень (за умови використання засобу ЕП, що зберігається на його власному носії інформації);

- у разі перевищення узгодженого Сторонами максимально дозволеного добового ліміту сум платежів, що складає еквівалент 500 000,00 гривень (за умови використання засобу ЕП, що зберігається па його власному носії інформації);

- якщо супровідні документи не надано Клієнтом до Банку та/або супровідні документи оформлені з порушенням, тощо, надання яких та/або вимоги до оформлення яких разом з розрахунковим документом передбачено чинним законодавством України, або закінчився строк дії цих супровідних документів;

- якщо розрахунковий документ та/або супровідний(і) документ(и) подано до Банку з порушенням чинного законодавства України, або не може бути виконано відповідно до вимог чинного законодавства України;

- у разі виконання Банком своїх обов`язків або використання Банком свого права у випадках, передбачених чинним законодавством України з питань запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Так, як встановлено судом під час розгляду даної справи, 23.02.2022 на виконання заяви позивача № 13 про купівлю іноземної валюти або банківських металів від 23.02.2022, Банком було здійснено операцію з купівлі 18 600 000,00 російських рублів за рахунок коштів у розмірі 6 915 000,00 грн, що були перераховані платіжним дорученням № 596 від 23.02.2022 з рахунку НОМЕР_1 позивача.

При цьому вказані кошти перераховані на рахунок відповідача (банку) НОМЕР_2, що також підтверджується виписками з рахунків, наданих відповідачем.

Підставою для здійснення купівлі іноземною валюти позивач вказав «попередня оплата за натр. їдкий гранульований згідно контракту № 24 від 18.02.2022 та рахунку № 75 від 18.02.2022».

У той же день від позивача системою дистанційного обслуговування до Банку надійшло платіжне доручення в іноземній валюті № 13 з позначкою "Терміновий" про перерахування 18 600 000,00 російських рублів на користь ООО Волгоградполимерсбыт ИНН (РФ) як попередньої оплати за товар по рахунку № 75 від 18.02.2022 за контрактом № 24 від 18.02.2022.

Як вказує відповідач, оскільки позивачем подано до Банку платіжний документ 23.02.2022, який є святковим днем у РФ, та не надано розпорядження про перенесення платежу на наступний день, платіжне доручення в іноземній валюті № 13 відповідно до п. 3.1.8. Договору прийняте Банком до виконання датою валютування 24.02.2022 та на виконання п. 2.5.1.7. Договору Банком того ж дня, 23.02.2022 здійснено списання коштів з поточного рахунку позивача на рахунок 2909 "Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку" для подальшої відправки отримувачу засобами системи SWIFT.

Також, як стверджує Банк, таке списання було обумовлене неможливістю проведення платежу з рахунку Товариства, оскільки рахунок НОМЕР_1 RUB не призначений для вчинення дій, щодо яких позивачем подано до Банку платіжний документ.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України та введенням воєнного стану в Україні, Правлінням Національного Банку України було прийнято Постанову № 18 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" (далі - Постанова № 18).

Згідно з п. 14 Постанови № 18 (у редакції від 24.02.2022) введено мораторій на здійснення транскордонних валютних платежів (крім підприємств та установ, що забезпечують виконання мобілізаційних планів (завдань) та Уряду, окремих дозволів НБУ).

Відповідно до п. 17 Постанови № 18 (в редакції від 24.02.2022), уповноваженим установам забороняється здійснювати будь-які валютні операції:

1) з використанням російських рублів та білоруських рублів;

2) учасником яких є юридична або фізична особа, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в РФ або в РБ;

3) для виконання зобов`язань перед юридичними або фізичними особами, які мають місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в РФ або в РБ.

Враховуючи викладене, в силу обмежень, встановлених Постановою № 18, Банк, за твердженням останнього, не провів транскордонний переказ російських рублів за Платіжним дорученням в іноземній валюті № 13 на користь юридичної особи, яка має місцезнаходження в РФ, у зв`язку з чим переказ з перерахування російських рублів за Платіжним дорученням в іноземній валюті № 13 обліковується на окремому аналітичному рахунку 2909 "Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку".

У подальшому позивач неодноразово звертався до відповідача з листами, зокрема: 08.07.2022 позивачем подано авторизаційне повідомлення № 7, в якому сторона просила повідомити про місцезнаходження коштів в сумі 18 600 000 російських рублів, які були придбані згідно з заявою позивача № 13 від 23.02.2022.

У відповідь на вказане повідомлення відповідач повідомив позивача про те, що у зв`язку з встановленими постановою НБУ № 18 від 24.02.2022 обмеженнями у банку відсутні підстави та можливості для задоволення платіжного доручення позивача з метою виконання зобов`язань за контрактом або повернення коштів у російських рублях на поточний рахунок позивача.

08.01.2024 позивач звернувся до відповідача з листом, в якому просив зарахувати кошти в розмірі 18 600 000,00 російських рублів на поточний рахунок позивача, оскільки така операція не має ознак валютної операції, а також не підпадає під заборону постанови НБУ № 18 від 24.02.2022.

Вказане звернення отримано відповідачем 10.01.2024, що підтверджується в листі банку від 05.02.2024 № 15691/5784/2024, яким позивачу відмовлено у поверненні коштів у розмірі 18 600 000,00 російських рублів.

Крім того, 11.06.2024 позивач звертався до відповідача з претензією № 11/06-1, в якій вимагав здійснити повернення 18 600 000,00 російських рублів або компенсувати позивачу кошти в розмірі 6 886 445,40 грн, які були витрачені на придбання російських рублів, надіслання претензії підтверджується описом вкладання у цінний лист.

На вимоги вказаної претензії відповідач відмовив листом від 15.07.2024 № 15631/20635/2024 з посиланням на приписи постанови НБУ № 18 від 24.02.2022 та з огляду на відсутність підстав для компенсації позивачу коштів в розмірі 6 886 445,40 грн, які були витрачені на придбання російських рублів.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача 6 815 970,00 грн суми основного боргу, 2 369 945,43 грн втрат від інфляції та 493 797,36 грн 3% річних, які нараховані з 23.02.2022 по 23.07.2024, а також компенсувати понесені судові витрати (судовий збір та витрати на правничу допомогу).

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, посилається на те, що: у банку 23.02.2022 була відсутня можливість здійснення перерахування грошових коштів в розмірі 18 600 000,00 російських рублів, у зв`язку з тим, що вказаний день був святковим у РФ, банківська система не працювала, при цьому 24.02.2022 Національним банком України прийнята постанова № 18 від 24.02.2022, якою встановлено заборону на перерахування коштів російським контрагентам, а в подальшому вказаною постановою встановлено заборону будь-яких валютних операцій, зокрема, з використанням російських рублів та білоруських рублів.

Також у своїх запереченнях проти позову Банк наголошує, що головною передумовою для здійснення банком операцій для клієнтів з продажу (обміну) російських рублів у безготівковій формі є прийняття саме банком-нерезидентом, в якому відкрито кореспондентський рахунок банку-резидента у російських рублях, в односторонньому порядку рішення про конвертацію (обмін) цих рублів, які знаходяться на такому кореспондентському рахунку. Проте, щодо коштів позивача у розмірі 18 600 000,00 російських рублів жоден з банків-нерезидентів, в яких відкриті рахунки АБ "Укргазбанк" в російських рублях, не приймав рішення в односторонньому порядку про конвертацію (обмін) цих рублів, тож у Банку відсутні правові підстави для виконання Заяви позивача про продаж російських рублів згідно з підпунктом 10 пункту 17-2 постанови НБУ № 18.

Банк вказує, що у нього на теперішній час відсутні правові підстави для виконання заяви позивача щодо продажу 18 600 000,00 російських рублів або ж їх повернення на поточний рахунок Клієнта, оскільки на даний момент такі кошти обліковуються на рахунку 2909 як "незавершений переказ" і в силу обмежень, встановлених п. 17 Постановою НБУ № 18, перераховані на будь-який інший рахунок бути не можуть.

Третя особа підтримала доводи відповідача та вказувала на відсутність підстав для задоволення позовних вимог у даній справі, у зв`язку з існуванням заборони проведення будь-яких валютних операцій, зокрема, з використанням російських рублів.

Розглянувши надані сторонами докази, оцінивши доводи учасників справи наведені в поданих ними заявах, суд вказує про наступне.

Зобов`язанням згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як визначено ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Положення цієї глави застосовуються до кореспондентських рахунків та інших рахунків банків, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунку укладається в письмовій формі для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку в банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами. У разі необґрунтованого ухилення банку від укладення договору банківського рахунка клієнт має право на захист відповідно до цього Кодексу.

Статтею 1068 ЦК України встановлено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунку або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом. Клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Згідно зі ст. 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

Клієнт не має права без письмової згоди обтяжувача надавати банку розпорядження, а банк не має права їх виконувати, якщо в результаті розмір грошових коштів на рахунку буде меншим за розмір, визначений згідно з умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на відповідному банківському рахунку.

Після отримання банком письмового повідомлення обтяжувача про наявність підстав для звернення стягнення на предмет обтяження, яким є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, клієнт за відповідним договором банківського рахунка не вправі без письмової згоди обтяжувача надавати банку розпорядження, а банк не вправі їх виконувати, якщо в результаті розмір грошових коштів на рахунку буде меншим за розмір забезпеченої обтяженням вимоги обтяжувача. Банк не перевіряє наявність підстав, зазначених в отриманому ним від обтяжувача повідомленні.

Якщо на момент отримання банком розпорядження клієнта банк був письмово повідомлений клієнтом про існування обтяження, банк, який порушив вимоги частин другої і третьої цієї статті, відповідає перед обтяжувачем у розмірі грошових коштів, списаних ним з рахунка на виконання розпорядження клієнта.

Згода обтяжувача, передбачена частинами другою і третьою цієї статті, може бути виражена у загальній формі та/або містити умови, за яких така згода вважається наданою. Така згода може бути включена до умов договору, яким встановлюється обтяження майнових прав на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про валюту і валютні операції» валютна операція - операція, що має хоча б одну з таких ознак:

а) операція, пов`язана з переходом права власності на валютні цінності та (або) права вимоги і пов`язаних з цим зобов`язань, предметом яких є валютні цінності, між резидентами, нерезидентами, а також резидентами і нерезидентами, крім операцій, що здійснюються між резидентами, якщо такими валютними цінностями є національна валюта;

б) торгівля валютними цінностями;

в) транскордонний переказ валютних цінностей та транскордонне переміщення валютних цінностей.

Згідно з п. 8.2. ст. 8 ЗУ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) Банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження нього документа до банку. Банки та їх клієнти мають право обумовлювати в договорах інші, ніж встановлені в цьому пункті, строки переказу готівки.

Згідно з п. 3.8. Положення "Про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів", затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (в редакції станом на 23.02.2022), Банк зобов`язаний виконати платіжне доручення в іноземній валюті в межах строку, погодженого з платником, та з урахуванням дати валютування, що визначається банком згідно з його внутрішніми правилами, які ґрунтуються на укладених міжбанківських угодах (договорах) про встановлення кореспондентських відносин з банками-кореспондентами, а також з урахуванням строку, необхідного для виконання вимог статті 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Як вказує відповідач, дата валютування була визначена Банком згідно з умовами п. 3.1.8. Договору, з урахуванням технічної можливості проведення такої операції.

Водночас, рахунок позивача НОМЕР_1 станом на 23 та 24 лютого 2022 року (момент виникнення між позивачем та відповідачем спірних правовідносин) не мав обтяжень, визначених ст. 1074 Цивільного кодексу України, та враховуючи приписи ст. 1 Закону України «Про валюту і валютні операції» повернення коштів позивачу (як власнику грошових коштів) з рахунку банку 2909 «Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку» як "незавершений переказ" не підпадає під визначення, наведені у вказаній нормі, оскільки при цьому не відбувається перехід права власності на такі кошти, також така операція не може бути віднесена до торгівлі валютою або транскордонного переміщення валютних цінностей.

При цьому в заяві № 13 від 23.02.2022 про купівлю іноземної валюти позивач доручив Банку купити іноземну валюту в сумі 18 600 000,00 російських рублів та, зокрема:

- перерахувати придбану іноземну валюту на Поточний рахунок в іноземній валюті;

- в разі, якщо придбана згідно з цією заявою іноземна валюта не буде перерахована ним за призначенням у визначений законодавством строк після зарахування на Поточний рахунок в іноземній валюті, - продати її на МВРУ, а суму гривень, отриману від цього продажу, перерахувати на Поточний рахунок в національній валюті.

Водночас, суд вказує, що постанова № 18 не встановлює заборони на повернення коштів в іноземній валюті їх власнику, у зв`язку з неможливістю виконання платіжного доручення на перерахування таких коштів.

Так, пунктом 17 Постанови № 18 (у редакції станом на 24.02.2022) уповноваженим установам забороняється здійснювати будь-які валютні операції:

1) з використанням російських рублів та білоруських рублів;

2) учасником яких є юридична або фізична особа, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь;

3) для виконання зобов`язань перед юридичними або фізичними особами, які мають місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь.

Крім того, відповідно до п.п. 10 п. 17-2 вказаної постанови НБУ № 18 від 24.02.2022 (у редакції станом на 07.02.2024) заборони, визначені в пункті 17 цієї постанови, не поширюються на операції банків та їх клієнтів, що здійснюються до 31 грудня 2024 року відповідно до вимог пункту 18 розділу VII Закону України "Про банки і банківську діяльність".

У свою чергу, як встановлено пунктом 18 розділу VII Закону України "Про банки і банківську діяльність", тимчасово, до 31 грудня 2024 року, банки-резиденти мають право здійснювати для клієнтів операції з продажу (обміну) російських рублів та/або білоруських рублів у безготівковій формі.

Такі операції здійснюються за таких умов:

банками-нерезидентами, в яких відкрито кореспондентські рахунки банків-резидентів у російських рублях та/або білоруських рублях, в односторонньому порядку прийнято рішення про конвертацію (обмін) російських рублів та/або білоруських рублів, які знаходяться на таких кореспондентських рахунках, на іншу валюту;

банками-нерезидентами, зазначеними в абзаці третьому цього пункту, не можуть бути банки-резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь та/або банки, до яких застосовано спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) відповідно до Закону України "Про санкції";

продаж (обмін) російських рублів та/або білоруських рублів може бути здійснений за заявою клієнта банку один раз щодо кожного з видів валюти - російських рублів та білоруських рублів.

Крім того, Постановою Національного банку № 89 від 11.09.2017 "Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку" затверджено:

1) План рахунків бухгалтерського обліку банків України (далі - План рахунків);

2) Інструкцію про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України.

Відповідно до п. 1 Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України ця Інструкція розроблена відповідно до загальноприйнятих у міжнародній практиці принципів і стандартів та встановлює порядок ведення рахунків бухгалтерського обліку, визначає характеристику і коротке призначення рахунків для відображення інформації за типовими операціями.

За рахунками Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України (далі - План рахунків) відображаються операції, що визначені законодавством України, у тому числі нормативно-правовими актами Національного банку України, відповідно до їх економічної суті.

Відповідно до п. 2. Інструкції у ній терміни вживаються в такому значенні:

1) дебіторська заборгованість - сума вимог банку до юридичних і фізичних осіб на певну дату щодо отримання активів, послуг;

2) капітал банку - залишкова вартість активів банку після вирахування всіх його зобов`язань;

3) контрактивні рахунки - рахунки, що використовуються для регулювання показників активних рахунків. Відображення операцій за цими рахунками здійснюється за методами відображення операцій за пасивними рахунками;

4) контрарні рахунки - рахунки бухгалтерського обліку, показники яких використовуються для регулювання оцінки об`єктів обліку, що відображені в інших рахунках;

5) контрпасивні рахунки - рахунки, що використовуються для регулювання показників пасивних рахунків. Відображення операцій за цими рахунками здійснюється за методами відображення операцій за активними рахунками;

6) кредиторська заборгованість - сума зобов`язань банку юридичним і фізичним особам на певну дату щодо надання активів, послуг, інших зобов`язань банку;

7) План рахунків - систематизований перелік рахунків бухгалтерського обліку, що використовується для детальної та повної реєстрації всіх банківських операцій з метою забезпечення потреб складання фінансової звітності;

8) транзитні рахунки - рахунки, що використовують для обліку платежів на час до перерахування їх за призначенням згідно з нормативно-правовими актами Національного банку України з питань бухгалтерського обліку або договорами.

Балансові рахунки в Плані рахунків класифікуються за типами контрагентів, характером операцій і ступенем ліквідності активів і зобов`язань. План рахунків забезпечує мультивалютний облік операцій, суть якого полягає в обліку операцій в іноземній валюті за тими самими рахунками, що і операцій у гривні (п. п. 3, 4 Інструкції).

Згідно з п. 7. Інструкції аналітичний облік є складовою системи бухгалтерського обліку, що надає детальну інформацію про кожного контрагента та кожну операцію. Ведення аналітичного обліку забезпечується за допомогою аналітичних рахунків. Відкриття аналітичних рахунків передбачає наявність обов`язкових параметрів згідно з вимогами Національного банку України. Додаткова інформація, що необхідна для складання звітності та управління банком, забезпечується за допомогою додаткових параметрів, які визначаються банком самостійно. Вимоги до нумерації рахунків аналітичного обліку наведено в додатку 2 до цієї Інструкції.

Відповідно до п. 8. Інструкції у Плані рахунків визначено номери та найменування синтетичних рахунків, що забезпечують запис інформації про наявність і рух активів, зобов`язань, капіталу та результати від операційної, інвестиційної та фінансової діяльності банків. Перша цифра рахунку зазначає приналежність до класу рахунків, друга та третя - приналежність до групи рахунків, четверта - визначає подальшу деталізацію та розшифровку рахунків у групі рахунків.

Пунктом 9. Інструкції визначено, що План рахунків складається з дев`яти класів:

1) клас 1. Казначейські та міжбанківські операції;

2) клас 2. Операції з клієнтами;

3) клас 3. Операції з цінними паперами та інші активи і зобов`язання;

4) клас 4. Фінансові та капітальні інвестиції;

5) клас 5. Капітал банку;

6) клас 6. Доходи;

7) клас 7. Витрати;

8) клас 8. Управлінський облік;

9) клас 9. Позабалансові рахунки.

Розділом 29 Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України передбачено облік кредиторської заборгованості і транзитні рахунки за операціями з клієнтами банку.

Група 290 Кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку:

- 2900 П Кредиторська заборгованість за операціями з купівлі-продажу іноземної валюти, банківських та дорогоцінних металів для клієнтів банку;

- 2901 П Кредиторська заборгованість за розрахунками за цінними паперами для клієнтів;

- 2902 П Кредиторська заборгованість за прийняті платежі;

- 2903 П Кошти клієнтів банку за недіючими рахунками;

- 2904 П Зобов`язання банку за випущеними електронними грошима;

- 2905 П Кредиторська заборгованість за операціями з грошово-речовими лотереями;

- 2906 П Кредиторська заборгованість за індексацією грошових заощаджень;

- 2907 П Кредиторська заборгованість за операціями з готівкою суб`єктів господарювання, що надають послуги з інкасації;

- 2908 П Кредиторська заборгованість за іншими операціями колишнього СРСР;

- 2909 П Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку;

Група 292 Транзитні рахунки за операціями з клієнтами банку:

- 2920 АП Транзитний рахунок за операціями, здійсненими через банкомат;

- 2924 АП Транзитний рахунок за операціями, здійсненими з використанням платіжних карток.

При цьому позивач у даній справі є резидентом України та клієнтом банку відповідача, в якому відкрито рахунок, у т.ч. для використання коштів у іноземній валюті (російських рублях).

Суд погоджується, що станом на 24.02.2022 (дата прийняття постанови НБУ № 18) у відповідача були відсутні підстави для виконання доручення позивача про переказ коштів в російських рублях для виконання зобов`язань перед юридичною особо, яка має місцезнаходження в РФ згідно з платіжним дорученням № 13 від 23.02.2022.

При цьому 24.02.2022 Національним банком України прийнято постанову № 18, яка, в свою чергу, в первісній редакції зупиняла здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів держави, що здійснила збройну агресію проти України (п. 15 у первісній редакції постанови від 24.02.2022).

У подальшому 24.02.2022 прийнято та опубліковано іншу редакцію постанови № 18, якою визначено, що уповноваженим установам забороняється здійснювати будь-які валютні операції:

1) з використанням російських рублів та білоруських рублів;

2) учасником яких є юридична або фізична особа, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь;

3) для виконання зобов`язань перед юридичними або фізичними особами, які мають місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь.

Тобто виконання доручення позивача № 13 від 23.02.2022 стало для відповідача фактично неможливим у зв`язку з введеними обмеженнями НБУ.

Поряд з цим, суд вказує, що кошти у спірному розмірі, які перебувають на рахунку у відповідача 2909 «Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку» як "незавершений переказ" безперечно є власністю позивача, якими (коштами) позивач має право володіти, користуватись та розпоряджатись.

Судом враховано, що 08.01.2024 позивач звернувся до відповідача з листом 08.01.2024, в якому просив зарахувати кошти в розмірі 18 600 000,00 російських рублів на поточний рахунок позивача, оскільки така операція не має ознак валютної операції та не підпадає під заборону постанови НБУ № 18 від 24.02.2022.

Як вбачається з відповіді на вказаний лист, останній отримано відповідачем (банком) 10.01.2024.

Суд погоджується з доводами позивача, що вказана операція не підпадає під ознаки валютної операції, оскільки грошові кошти є власністю позивача, адже 18 600 000,00 російських рублів придбані відповідачем 23.02.2022 за рахунок грошових коштів позивача в сумі 6 815 970,00 грн. Повернення вказаних коштів позивачу в розумінні Закону України «Про валюту і валютні операції» не є валютною операцією, адже власник таких коштів не змінюється (ним як був, так і залишається позивач). Саме тому такі кошти обліковуються на рахунку 2909 «Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку».

Отже, відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України грошові кошти мали бути повернуті позивачу як власнику протягом 7 днів.

Проте, матеріали справи не мітять доказів повернення позивачу грошових коштів.

Скасовуючи рішення першої та апеляційної інстанції у даній справі, Верховний Суд зауважив, що вагомим і ключовим у вирішенні цього спору є вирішення, зокрема, таких питань:

- правомірність/неправомірність невиконання Банком доручень Товариства, які були надані після 24.02.2022;

- правова природа грошових коштів (18 600 000,00 російських рублів), які обліковуються на рахунку 2909, у тому числі, з`ясування питання, хто є власником вказаних коштів і наділений правом володіння, користування та розпорядження ними;

- з урахуванням предмету та підстав позову належність та ефективність способу захисту, обраного позивачем у цьому конкретному випадку, ураховуючи доводи учасників справи та подані ними докази;

- можливість визначення способу захисту судом у відповідності до приписів статті 5 ГПК України прав та інтересів позивача, ураховуючи можливість/неможливість розпорядження на момент прийняття рішення грошовим коштами у російських рублях.

Щодо доводів відповідача про неефективність обраного позивачем способу захисту, суд вказує на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Як визначено в ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, зокрема, договори та інші правочини; інші юридичні факти.

Згідно з ч. 5 вказаної норми у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст. 15 вказаної норми кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п. 4 ч. 2 вказаної норми способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення;

При цьому після 31.12.2024 повернення позивачу грошових коштів у російських рублях не може відновити права позивача, оскільки, як вказано судом вище, пунктом 18 розділу VII Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що тимчасово, до 31 грудня 2024 року, банки-резиденти мають право здійснювати для клієнтів операції з продажу (обміну) російських рублів та/або білоруських рублів у безготівковій формі.

Суд зауважує, що згідно з вищенаведеної норми в такому випадку саме клієнтом має бути ініційована операція з продажу (обміну) російських рублів, проте такі кошти, як вказано вище, не повернуті відповідачем позивачу, водночас чинне законодавство не передбачає проведення операцій з продажу (обміну) російських рублів у період після 31 грудня 2024 року, а відтак, у разі повернення відповідачем позивачу його грошових коштів в російських рублях, останній не зможе відновити права на розпорядження, користування та володіння грошовими коштами.

Проте, суд вважає за доцільне зауважити, що таке відновлення буде можливим у випадку повернення позивачу грошових коштів, витрачених на придбання іноземної валюти (російських рублів), у зв`язку з чим суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 6 815 970,00 грн обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також судом враховано, що грошові кошти, які "заблоковані" Банком, становлять «майно» позивача у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Позивач добросовісно намагався здійснити платіж у російських рублях напередодні повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України і виключно у зв`язку із введеними державою обмеженнями щодо розрахунків у російських рублях такий платіж не було проведено.

Зі спливом 3,5 років позивачу не повернуто його кошти ні в російських рублях, ні в українських гривнях, ні в іншій валюті, а ініційований ним платіж не завершено, що саме по собі de facto призводять до втручання у майно позивача у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Рисовський проти України» (Rysovskyy v. Ukraine), заява № 29979/04, пункт 68, від 20 жовтня 2011 року).

Зокрема, щоб відповідати Конвенції, цей захід мав бути законним, здійснюватися в інтересах суспільства і таким чином, аби забезпечити справедливий баланс між суспільними інтересами та інтересами заявника чи переслідувало воно законну мету за допомогою засобів достатньо пропорційних цілі, яку прагнули досягнути (там само; див. також рішення у справі «Кривенький проти України» (Kryvenkyy v. Ukraine), заява № 43768/07, пункт 42, від 16 лютого 2017 року).

Суд спочатку повторює, що основна умова для того, щоб втручання вважалося сумісним зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, полягає у тому, що воно має бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підґрунтя у національному законодавстві. Вона також стосується якості відповідного закону та вимагає, щоб він був доступним, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні для зацікавлених осіб (див., наприклад, згадане рішення у справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine), пункт 51).

Відсутність у постанові Національного банку України № 18 від 24.02.2022 норми щодо повернення власникам майна (заблокованих коштів) виключає висновок про передбачуваність у своєму застосуванні для зацікавлених осіб.

Щодо питання наявності «суспільного інтересу» у втручанні Суд вважає, що воно тісно пов`язане з пропорційністю втручання; тому Суд розгляне його у контексті пропорційності (див., так само, рішення у справі «Волчкова та Міронов проти Росії» (Volchkova and Mironov v. Russia), заяви № 45668/05 та № 2292/06, пункт 114, від 28 березня 2017 року).

Ні відповідач (Банк), ні третя особа (Національний банк України) не довели здійснення державою будь-яких ефективних заходів для повернення позивачу його власності, і якщо на початку повномасштабного вторгнення розумним було тимчасово обмежити проведення платежів, то будь-яке обґрунтування підставності утримання майна позивача зі спливом більше трьох років у матеріалах справи відсутнє.

Надтривале позбавлення позивача можливості користування його коштами, які по суті знаходяться у володінні Банку, є непропорційним втручанням у його право мирного володіння майном.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що втручання у майнові права позивача поклало на позивача непропорційний тягар з огляду на позбавлення його протягом тривалого часу права розпоряджатися спірними грошовими коштами, що свідчить про втручання у мирне володіння майном у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 2 369 945,43 грн втрат від інфляції та 493 797,36 грн 3% річних, які нараховані за період з 23.02.2022 по 23.07.2024.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому судом не беруться до уваги посилання відповідача на те, що його зобов`язання перед позивачем не є грошовим, оскільки у банку перед позивачем існують зобов`язання з надання послуг, а не повернення грошових коштів.

Суд вказує, що з моменту звернення позивача до відповідача з вимогою саме про повернення грошових коштів, яке отримано відповідачем 10.01.2024, у останнього виникло зобов`язання з повернення позивачу як клієнту банку належних йому на праві власності грошових коштів за переказом, який, в силу обмежень законодавства, не був здійснений відповідачем.

Як зазначено вище, враховуючи відсутність інших строків повернення, обумовлених у договорі, таке повернення мало б бути здійснено відповідачем відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України протягом 7 днів з моменту отримання вимоги, тобто 17.01.2024 включно (оскільки вимога про повернення отримана 10.01.2024), таким чином, з 18.01.2024 відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання з повернення грошових коштів.

За розрахунком суду розмір 3% річних та втрат від інфляції за період з 18.01.2024 по 23.07.2024 становить 262 041,49 грн втрат від інфляції та 105 032,98 грн 3% річних.

Разом з тим, суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N303-A, п. 29).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

При цьому, суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже вони не спростовують встановлених судом обставин та не впливають на результат прийнятого рішення.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, враховуючи подані учасниками справи докази, які оцінені судом у порядку статті 86 ГПК України, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по оплаті послуг судовим збором підлягають покладанню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 107 745,67 грн.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" (03087, місто Київ, вул. Єреванська, будинок 1, код 23697280) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний двір "Українська товарна спілка" (03037, м. Київ, вул. Білгородська, буд. 4, код 37243629) 6 815 970,00 грн (шість мільйонів вісімсот п`ятнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят грн 00 коп.) основного боргу, 262 041,49 грн (двісті шістдесят дві тисячі сорок одна грн 09 коп.) втрат від інфляції, 105 032,98 грн (сто п`ять тисяч тридцять дві грн 98 коп.) 3% річних та 107 745,67 грн (сто сім тисяч сімсот сорок п`ять грн 67 коп.) судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.10.2025.

Суддя О.Г. Удалова