ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2025 р. Справа№ 920/1061/23(920/92/25)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Сотнікова С.В.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Карпової М.О.

у присутності представників сторін в режимі відеоконференції:

від первісного позивача: Спиридонов А.А. за довіреністю

від первісного відповідача: Кондратенко Ю.М. згідно ордера

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Сисоєвої Ольги Анатоліївни на рішення Господарського суду Сумської області від 24.06.2025

у справі №920/1061/23(920/92/25) (суддя Яковенко В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт"

до Фізичної особи-підприємця Сисоєвої Ольги Анатоліївни

про стягнення 74561,98 грн.,

за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Сисоєвої Ольги Анатоліївни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт"

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

23.01.2025 року ТОВ "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом про стягнення з ФОП Сисоєвої О.А. 74 561,98 грн. заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.01.2022 по 30.06.2024, з яких: 59 816,11 грн. основний борг, 12 718,06 грн. інфляційні втрати, 2 027,81 грн. 3% річних, а також судовий збір в сумі 2422,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначено, що ним було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з січня 2022 року по червень 2024 року включно, що підтверджується розрахунками заборгованості за використану теплову енергію за вказаний період, актом приймання теплоносія та актом перевірки роботи системи опалення, показаннями теплового лічильника на загальну суму 59 816,11 грн.

Відповідачем, в свою чергу, не було сплачено вартість наданої послуги з постачання теплової енергії за вказаний вище період, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 27.01.2025 прийнято позовну заяву ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" до розгляду у відокремленому провадженні в межах провадження у справі №920/1061/23 банкрутство ТОВ "ШП "Харківенергоремонт"; справу №920/1061/23(920/92/25) вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

17.02.2025 року через систему "Електронний суд" ФОП Сисоєва О.А. звернулась до Господарського суду Сумської області із зустрічним позовом, в якому з урахуванням заяви про усунення недоліків, просила суд визнати протиправними дії ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" щодо нарахування плати за постачання теплової енергії та зобов`язати списати нараховану заборгованість за період з 01.01.2022 року по 30.06.2024 року.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" здійснено нарахування до сплати сум грошових коштів за ненадані послуги, оскільки у нежитловому приміщенні встановлено автономну систему електричного опалення, зазначена відповідачем у розрахунках заборгованості опалювальна площа приміщення не відповідає дійсності, документи, що підтверджують факт надання послуги з постачання теплової енергії та її облік підписані від споживача Забелою О.М., яке не є споживачем послуги постачання теплової енергії, матеріали справи не містять доказів укладення у встановленому законодавством порядку між сторонами договору на постачання теплової енергії.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 21.02.2025 зустрічну позовну заяву ФОП Сисоєвої О.А. до ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" про зобов`язання вчинити дії прийнято до спільного розгляду з первісним позовом; вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

За наслідками розгляду заявлених позовних вимог рішенням Господарського суду Сумської області від 24.06.2025 у справі №920/1061/23 (920/92/25) позов ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" задоволено; присуджено до стягнення з ФОП Сисоєвої О.А. на користь ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" 59816,11 грн. заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.01.2022 року до 30.06.2024 року, 12718,06 грн. інфляційних втрат, 2027,81 грн. 3% річних та 2422,40 грн. судового збору; у задоволенні зустрічного позову ФОП Сисоєвої О.А. відмовлено.

Приймаючи дане рішення в частині задоволення позовних вимог ТОВ "ШП "Харківенергоремонт", суд першої інстанції виходив з того, що відповідачу надавались та ним споживались житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії, однак оплату останнім здійснено не було.

В свою чергу, відмовляючи у задоволенні зустрічної позовної заяви, суд першої інстанції зазначив, що ФОП Сисоєвою О.А. не доведено обставин, на які вона посилається при зверненні до суду з зустрічною позовною заявою.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, ФОП Сисоєва О.А. звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 24.06.2025 року у справі №920/1061/23(920/92/25) і ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" у задоволенні первісного позову, а зустрічний позов ФОП Сисоєвої О.А. задовольнити в повному обсязі. Крім того, скаржником до апеляційної скарги долучено клопотання про витребування доказів.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а також не в повній мірі з`ясовано обставини справи, якими обґрунтовувались вимоги та заперечення сторін.

За твердженням скаржника, в матеріалах справи відсутні докази та факти надання послуг з постачання теплової енергії, їх отримання та споживання відповідачем, а відтак нарахована заборгованість є неправомірною. Крім того, апелянт зазначає, що договір про надання послуг з постачання теплової енергії між сторонами взагалі не укладався.

Витягом з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 22.07.2025 року вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Шапран В.В., Кравчук Г.А.

Ухвалою суду від 24.07.2025 року відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження апеляційною скаргою ФОП Сисоєвої О.А. на рішення Господарського суду Сумської області від 24.06.2025 у справі №920/1061/23(920/92/25), повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/1061/23(920/92/25).

28.07.2025 супровідним листом Господарського суду Сумської області №920/1061/23(920/92/25)/215 від 25.07.2025 витребувані матеріали даної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Слід зазначити, що головуючий суддя Остапенко О.М. з 28.07.2025 року по 29.08.2025 року перебував у відпустці, а тому фактично справу передано головуючому судді 01.09.2025 року.

У зв`язку з перебуванням судді Шапрана В.В. у відпустці витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2025 року для розгляду справи №920/1061/23(920/92/25) сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Отрюх Б.В., Сотніков С.В.

Ухвалою суду від 10.09.2025 року апеляційну скаргу ФОП Сисоєвої О.А. на рішення Господарського суду Сумської області від 24.06.2025 року у справі №920/1061/23(920/92/25) залишено без руху у зв`язку з неподанням доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі з визначенням строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

16.09.2025 року через систему "Електронний суд", тобто у встановлений судом строк, скаржником на виконання вимог ухвали від 10.09.2025 року подано докази доплати судового збору у розмірі 5 086,64 грн.

Ухвалою суду від 18.09.2025 поновлено скаржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Сосоєвої О.А. на рішення Господарського суду Сумської області від 24.06.2025 у справі №920/1061/23(920/92/25), встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 16.10.2025 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У поданому суду відзиві на апеляційну позивач за первісним позовом просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

09.10.2025 року через систему "Електронний суд" від представника ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" Спиридонова А.А. та 10.10.2025 року від представника ФОП Сисоєвої О.А. Кондратенка Ю.М. надійшли заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів, які ухвалою суду від 14.10.2025 року у даній справі були задоволені.

В судове засідання 16.10.2025 року в режимі відеоконференції з`явились представник скаржника та представник ТОВ "ШП "Харківенергоремонт".

Розглянувши в судовому засіданні клопотання ФОП Сисоєвої О.А. про витребування доказів та заслухавши позиції представників сторін з приводу даного клопотання, колегією суддів відмовлено в його задоволенні з огляду на безпідставність та необґрунтованість, про що в судовому засіданні постановлено відповідну ухвалу від 16.10.2025 року.

Представник ФОП Сисоєвої О.А. в судовому засіданні в режимі відеоконференції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 24.06.2025 року у справі №920/1061/23(920/92/25) і ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" у задоволенні первісного позову, а зустрічний позов ФОП Сисоєвої О.А. задовольнити в повному обсязі.

Представник ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" в судовому засіданні в режимі відеоконференції проти доводів скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

16.10.2025 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції від 24.06.2025 року у даній справі - залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, з 15.10.2006 року ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" забезпечує тепловою енергією на опалення підприємства, установи, організації та населення міста Шостки і визнане надавачем послуг з теплопостачання (постачання теплової енергії) згідно з рішенням Виконавчого комітету Шосткинської міської ради №226 від 28.07.2006 року.

Предметом господарської діяльності позивача є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення, підприємств, установ та організації міста Шостка. Тому позивач є виконавцем комунальної послуги в значенні Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VІІ.

Позивач забезпечує тепловою енергією на опалення зокрема і багатоквартирний будинок №15А по вулиці Чернігівська в місті Шостка.

У зазначеному вище багатоквартирному будинку власницею нежитлового приміщення загальною площею 178,3 кв.м. є Сисоєва О.А. , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Маючи зареєстрований статус фізичної особи-підприємця, Сисоєва О.А. провадить підприємницьку діяльність з використанням належного їй майна і відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна, на відповідній правовій підставі, і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб.

Таким чином, відповідач є індивідуальним споживачем в розумінні Закону.

Надання житлово-комунальних послуг (до якої належить послуга з постачання теплової енергії) здійснюються виключно на договірних засадах (ч. 1 ст. 12 Закону).

Частиною 1 ст.14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, зокрема 1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно; 2) колективний договір; 3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, за кожним видом комунальних послуг.

Положеннями ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено відповідні виключення з моделі правовідносин між споживачем та виконавцем комунальних послуг, а саме, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Статтями 633, 634 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться, а договором приєднання, в свою чергу, є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

При цьому відповідно до ч. 5, 6 ст. 633 ЦК України актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Так п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", у системному зв`язку з наведеними вище положеннями ЦК України, встановлено, що договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Згідно з п. 3 розділу VI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Згідно з ч. 7 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 року №1022 внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №830 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії", якою затверджено Типові договори про надання послуг з постачання теплової енергії за відповідними моделями договірних відносин.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" публічні договори приєднання вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Текст публічного договору приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії було розміщено на офіційному веб-сайті ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" http://shkhaer.coni.ua/spogyvacham/publісітпii-dogovir-priednannya.ht.inl 01.10.2021 року та на офіційному веб-сайті Шосткинської міської ради - shostka-rada.gov.ua.

Тобто договір є укладеним за умови відсутності рішень співвласників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин будинку одразу після спливу 30 днів з моменту його опублікування та факту приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) - вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги (п. 4 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджено постановою КМУ №1022 від 08.09.2021 року).

Таким чином, типові договори з індивідуальними споживачами про надання послуги з постачання теплової енергії вважаються укладеними з відповідною категорією споживачів з 01.11.2021 року.

Відповідно до п. 14 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії (затверджених постановою КМУ №830 від 21.08.2019 року) (далі Правила), відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.

На підставі п. 38 Правил споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 року №315 (далі Методика розподілу).

Відповідно до абз. 2 п. 3 розділу І Методики розподілу, розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Тотожні положення щодо обов`язку індивідуального споживача приймати участь в розподілі обсягів теплової енергії визначені також і в договорі.

Предметом Договору є надання виконавцем споживачу послуги з постачання теплової енергії, обсяг якої визначається зокрема як частина обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з січня 2022 року по червень 2024 року включно, що підтверджується розрахунками заборгованості за використану теплову енергію за вказаний період, актами приймання теплоносія та актами перевірки роботи системи опалення на загальну суму 59 816,11 грн.

Відповідно до п. 11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 року №315.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, прилади загальнобудинкового обліку теплової енергії було демонтовано та викрадено, що підтверджується актом огляду комплексу обліку теплової енергії від 27.09.2021 року.

У зв`язку з відсутністю будинкового засобу обліку теплової енергії за адресою: м. Шостка, вул. Чернігівська, 15А, нарахування споживачам здійснювалося розрахунково відповідно до п. 1 розділу ІІІ Методики розподілу.

Відповідачем, в свою чергу, не було сплачено вартість наданої послуги з постачання теплової енергії за вказаний вище період, що являє собою прострочення грошового зобов`язання.

Відповідно до абз. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 30 Договору передбачено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з плати за послугу, визначеної Правилами та плати за абонентське обслуговування.

Згідно з п. 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 33 Договору передбачено, що виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається у паперовій формі.

На підставі п. 34 Договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

У зв`язку з несплатою відповідачем вартості наданої послуги з постачання теплової енергії, виникла заборгованість в сумі 59 816,11 грн перед позивачем за Договором, що є порушенням майнових прав та інтересів останнього.

Враховуючи, що відповідачем заборгованість погашено не було, позивач звернувся з позовом до Господарського суду Сумської області.

За ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

У відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 цього ж Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно Акта ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" приймання теплоносія на опалювальний об`єкт по вул. Чернігівська, буд. 15А встановлено, що 23.10.2021 року теплопостачальною організацією було подано, а споживачем прийнято теплоносій на тепловому вузлі будівлі по вул. Чернігівська, буд. 15А.

Згідно Акта перевірки роботи системи опалення після подачі теплоносія за опалювальний сезон 2021-2022 років було перевірено, зокрема, систему опалення за адресою: м. Шостка, вул. Чернігівська, буд. 15А.

Згідно Акта ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" приймання теплоносія на опалювальний об`єкт по вул. Чернігівська, буд. 15А встановлено, що 31.10.2022 року теплопостачальною організацією було подано, а споживачем прийнято теплоносій на тепловому вузлі будівлі по вул. Чернігівська, буд. 15А.

Згідно Акта перевірки роботи системи опалення після подачі теплоносія за опалювальний сезон 2022-2023 років було перевірено, зокрема, систему опалення за адресою: м. Шостка, вул. Чернігівська, буд. 15А.

Згідно Акта ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" приймання теплоносія на опалювальний об`єкт по вул. Чернігівська, буд. 15А встановлено, що 27.10.2023 року теплопостачальною організацією було подано, а споживачем прийнято теплоносій на тепловому вузлі будівлі по вул. Чернігівська, буд. 15А.

Згідно Акта перевірки роботи системи опалення після подачі теплоносія за опалювальний сезон 2023-2024 років було перевірено, зокрема, систему опалення за адресою: м. Шостка, вул. Чернігівська, буд. 15А.

Відповідач не розрахувався за послуги, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача, доказів сплати боргу чи обґрунтованих заперечень проти позовних вимог відповідач не подав.

Враховуючи факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати отриманих послуг з постачання теплової енергії за період з 01.01.2022 до 30.06.2024, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 59 816,11 грн. заборгованості є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

В силу ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді нарахування на суму боргу трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачу нараховано 12 718,06 грн. інфляційних втрат та 2027,81 грн. 3% річних.

Перевіривши розрахунки позивача, колегія суддів дійшла до висновку про вірність здійсненого розрахунку та правомірність заявлених до стягнення 12718,06 грн інфляційних втрат та 2027,81 грн 3% річних, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги первісного позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно зустрічних позовних вимог суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" здійснено нарахування до сплати сум грошових коштів за ненадані послуги, оскільки у нежитловому приміщенні встановлено автономну систему електричного опалення, зазначена відповідачем у розрахунках заборгованості опалювальна площа приміщення не відповідає дійсності, документи, що підтверджують факт надання послуги з постачання теплової енергії та її облік підписані від споживача Забелою О.М., яке не є споживачем послуги постачання теплової енергії, матеріали справи не містять доказів укладення у встановленому законодавством порядку між сторонами договору на постачання теплової енергії.

Колегія суддів відхиляє аргументи позивача за зустрічним позовом в частині відсутності між сторонами укладеного договору на постачання теплової енергії, оскільки відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини.

Відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє відповідача від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію. (Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі №6-59цс13).

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Таким чином, з урахуванням системного аналізу вище наведених норм чинного законодавства і матеріалів справи, типовий індивідуальний договір від 01.11.2021 року між сторонами є укладеним через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування відповідно до вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання.

Разом з тим, в силу положень ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від споживача не вимагається вчинення будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, адже, як вже зазначено, відповідно до вимог цього Закону такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Оскільки приміщення, власником якого є відповідач, є частиною житлового будинку за адресою: вул. Чернігівська, 15А у м. Шостка, співвласники якого не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги, відтак типовий індивідуальний договір від 01.11.2021 року є укладеним у силу вимог Закону.

Доводи позивача за зустрічним позовом про те, що нежитлове приміщення має автономне опалення з відключенням системи опалення від будинкового теплопостачання не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до п. 14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 року №830 (далі Правила) відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 року №315 (далі Методика розподілу).

Відповідно до пп. 13 п. 45 Правил індивідуальний споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

Згідно абз.2 п.3 розділу І Методики розподіл обсягів спожитих у будівлі / будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Згідно з п. 38 Правил споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Відключення нежитлового приміщення позивача за зустрічним позовом, що розташоване в житловому багатоквартирному будинку, від мереж централізованого опалення, не звільняє його від обов`язку відшкодувати витрати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку, разом з іншими власниками, пропорційно до займаної ними площі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав, та згідно з п. 1 ч. 1 ст. 6 цього Закону співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.

Згідно зі ст. 382 ЦК України та статтями 4, 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" витрати на управління багатоквартирним будинком включають витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до п. 24 Правил визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".

Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.

Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку: і житлових, і нежитлових. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається. Вказане приміщення не підпадає під термін неопалюване приміщення.

При проектуванні та будівництві житлових будинків забудовник здійснює вибір системи теплозабезпечення і теплоспоживання будинку, з врахуванням техніко-економічної доцільності та вимог законодавства, у тому числі в частині опалення місць загального користування.

Теплова енергія подається в житловий будинок №15А по вул. Чернігівська в м. Шостка через приєднану мережу і розподіляється по всьому будинку по внутрішньобудинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах.

Таким чином, волевиявлення споживача щодо користування/не користування спільним майном багатоквартирного будинку не впливає на його обов`язок з відшкодування витрат на опалення місць загального користування та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Відсутність опалювальних приладів у місцях загального користування не виключає загальнобудинкові потреби на опалення всієї будівлі/будинку, оскільки це входить до загального обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення.

Якщо проектом на будівлю/будинок було передбачено встановлення приладів опалення у місцях загального користування та допоміжних приміщеннях, але вони були демонтовані, то для забезпечення нормативної температури у цих приміщеннях такі прилади опалення повинні бути відновлені виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком.

Слід наголосити, що саме співвласники повинні спільно вирішувати питання щодо внутрішніх мереж і систем опалення, утеплення належного їм будинку тощо, надаючи завдання обслуговуючому підприємству, а не навпаки.

Чинним законодавством передбачений порядок врегулювання відносин між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати. У разі ненадання послуги, надання її не в повному обсязі, несвоєчасно або надання послуги неналежної якості споживач має право викликати виконавця або його представника для проведення перевірки кількості та/або якості наданої послуги. Оформлення претензій споживачів здійснюється в порядку, передбаченому статтею 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Оформлення претензій споживачів у багатоквартирному будинку здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених статтею 28 згаданого Закону.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що позивач за зустрічним позовом не надав суду документального підтвердження незадовільної якості послуг.

Відповідно до п.10 розділу І Методики №315 базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є опалювана площа приміщень, зазначена у договорі про надання послуги з постачання теплової енергії.

Відповідно до п. 24, 26, підп. 6 п. 47 Правил розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу.

Споживач надає виконавцю інформацію про опалювану площу (об`єм) приміщення. У разі зміни опалюваної площі (об`єму) приміщення споживач надає у місячний строк виконавцю інформацію про таку зміну разом з копією технічного паспорта приміщення з метою подальшого внесення змін до договору.

Споживач інформує протягом місяця з дня настання таких змін виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно, а також про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, з метою подальшого внесення змін до договору.

У разі, якщо відомості про опалювану площу не були надані споживачем, базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є загальна площа приміщення у метрах квадратних, визначена за даними, зазначеними у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а у разі відсутності у ньому інформації про окремі приміщення - за даними, зазначеними у документах, що посвідчують право власності на такі приміщення.

З розрахунків, наданих позивачем за первісним позовом при нарахуванні обсягу теплової енергії, використаної на загальнобудинкові потреби, враховується загальна площа приміщення за адресою: вул. Чернігівська, 15А, а саме: 178,3 кв.м, яка вказана у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно це єдина державна інформаційна система в Україні, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Згідно з ч.5 ст. 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

Отже, суд вважає, що дані, які використовувалися позивачем за первісним позовом при розрахунку боргу є такими, що відповідають інформації внесеної у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, а тому є достовірними.

Водночас суд звертає увагу, що розбіжність даних, які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та даних, зазначених у технічній документації на приміщення, не є підставою стверджувати про неправомірність здійсненого позивачем розрахунку, оскільки така розбіжність усувається з ініціативи власника, шляхом звернення до державного реєстратора.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що споживач не був позбавлений можливості звернутися до виконавця для уточнення даних, щодо розміру загальної площі приміщення.

З матеріалів справи вбачається, що в них наявні два технічні паспорти на приміщення, що належить Сисоєвій О.А., від 22.11.2021 з площею 178,3 кв.м (виготовлений попередньою власницею перед продажем) і від 02.09.2024 - 175,5 кв.м.(замовник Сисоєва О.А.). Останній ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" не надавався і не доведено, що зменшення площі (перепланування) здійснено в період надання послуги з 01.01.2022 року по 30.06.2024 року.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що актами приймання теплоносія та актами перевірки роботи системи опалення без участі споживача, відповідачем не підтверджено прийняття споживачами теплоносія на тепловому вузлі будівлі № 15А по вул. Чернігівська в м. Шостка.

Колегія суддів відхиляє вказані доводи з огляду на наступне.

ФОП Забела О.М. визначено виконавцем послуги з управління багатоквартирним будинком №15А по вул. Чернігівська в м. Шостка рішенням Виконавчого комітету Шосткинської міської ради Сумської області №96 від 22.04.2014 року.

Зі змісту наявних у матеріалах справи актів приймання теплоносія та перевірки роботи системи опалення вбачається, що їх складено та підписано контролером СНР і КРК та ТМ, з боку споживача управителем будинку ФОП Забела О.М., видом діяльності якого є комплексне обслуговування об`єктів та який є виконавцем послуги з управління багатоквартирним будинком.

Таким чином, вказані акти є належними доказами на підтвердження факту отримання послуг за вказаною адресою у спірний період з 01.01.2022 року по 30.06.2024 року.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що фактично послуги з постачання теплової енергії до місць загального користування і допоміжних приміщень будинку для мешканців будинку №15А по вул. Чернігівська в місті Шостка відповідачем за зустрічним позовом не надавались, позивачем за зустрічним позовом суду першої інстанції не надано.

Оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, колегія суддів погоджується з твердженням місцевого господарського суду, що ФОП Сисоєвою О.А. не доведено обставин, на які вона посилалася при зверненні до суду першої інстанції із зустрічним позовом. Відтак вимоги позивача за зустрічним позовом є необґрунтованими, а тому відсутні підстави для задоволення зустрічного позову.

В силу положень процесуального законодавства та численної практики Верховного Суду судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти російської федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України").

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Трофимчук проти України" зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Таким чином, судом апеляційної інстанції в повній мірі досліджено та надано оцінку всім наявним у справі доказам та обставинам справи, а доводи скаржника щодо неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права і неповноти з`ясування обставин, що мають значення для справи, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Інші доводи скаржника судом апеляційної інстанції відхиляються як такі, що не впливають на суть прийнятого судового рішення і не потребують детальної відповіді з огляду на прийняте судове рішення у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення місцевого господарського суду ухвалено у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційним судом не встановлено підстав для задоволення апеляційної скарги ФОП Сисоєвої О.А. на рішення Господарського суду Сумської області від 24.06.2025 року у даній справі, така апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Судові витрати, пов`язані із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, згідно ст.129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Сисоєвої Ольги Анатоліївни на рішення Господарського суду Сумської області від 24.06.2025 року у справі №920/1061/23(920/92/25) залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Сумської області від 24.06.2025 року у справі №920/1061/23(920/92/25) залишити без змін.

3.Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4.Матеріали справи повернути до господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови підписано 27.10.2025 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді С.В. Сотніков

Б.В. Отрюх