ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"23" жовтня 2025 р. м. Рівне Справа № 918/488/25
Господарський суд Рівненської області у складі судді Мовчуна А.І, розглянувши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс - Мед"
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фібратекс Плюс"
про стягнення заборгованості у розмірі 485144,82 грн
Без повідомлення представників сторін
До Господарського суду Рівненської області 29.05.2025 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс - Мед" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фібратекс Плюс" про стягнення заборгованості у розмірі 485144,82 грн.
Рішенням суду від 09.10.2025 позов задоволено. Ухвалено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фібратекс Плюс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс - Мед" 376267 грн 89 коп основного боргу, 59506 грн 67 коп пені, 7881 грн 49 коп 3% річних, 41488 грн 77 коп інфляційних втрат, 7277 грн 17 коп судового збору за подання позовної заяви та 3028 грн 00 коп судового збору за подання заяви про визнання недійсним правочину, пов`язаного з предметом спору. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс - Мед" про визнання недійсним правочину, пов`язаного з предметом спору, задоволено. Визнано недійсною заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фібратекс плюс" про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 10.07.2025 за вих. № 10.07/1.

14.10.2025 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів та заява про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою суду від 14.10.2025 прийнято заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №918/488/25 та постановлено здійснити її розгляд без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення, суд зазначає наступне.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частини 1 та 2 ст. 126 ГПК України встановлює, що: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 69750,00 грн представником позивача надано копії: договору про надання правничої допомоги № 20250414/1 від 14.04.2025, додаткової угоди № 1 від 30.09.2025 до договору про надання правничої допомоги № 20250414/1 від 14.04.2025, ордеру серії АІ № 1894945 від 13.05.2025, акту про виконання робіт і надання послуг № 1 від 13.10.2025 до договору про надання правничої допомоги № 20250414/1 від 14.04.2025, опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом адвокатського бюро "Подоляк і партнери", платіжної інструкції № 1134 від 13.10.2025, платіжної інструкції № 502 від 20.05.2025, платіжної інструкції № 1130 від 09.10.2025, платіжної інструкції № 796 від 17.07.2025, рахунку- фактури № 389 від 16.05.2025, рахунку-фактури № 400 від 04.07.2025, рахунку - фактури № 417 від 01.10.2025, рахунку - фактури № 421 від 13.10.2025.

Як свідчать матеріали справи, з метою отримання правової допомоги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтекс - Мед" звернулося до Адвокатського бюро "Подоляк і партнери", про що було укладено відповідний договір про надання правничої допомоги № 20250414/1 від 14.04.2025 (далі - договір).

У даній справі інтереси позивача представляв адвокат Подоляк Владислав Григорович.

Згідно з цим договором адвокатське бюро надає клієнту правничу допомогу з будь-яких правових питань та згідно з інструкціями клієнта, які надаються час від часу та прийняті до виконання адвокатським бюро, а клієнт оплатить на користь адвокатського бюро гонорари та відшкодує фактичні погоджені витрати (п. 1.1.договору).

Адвокатське бюро веде облік часу та звітує клієнту на щомісячній основі про часові затрати проектної команди. Одиниці обліку: 6 хвилин (мінімум), а також 12, 18, 24, 30, 36, 42, 48, 54 хвилин, а також в годинах. Облік часу застосовується при калькуляції гонорару та виставленні рахунку, якщо за окремий вид правничої допомоги сторони не домовились про фіксований гонорар чи інші умови формування гонорару.

Якщо у додатку до договору визначено фіксовані тарифи (розміри гонорарів) для певних видів завдань (послуг), то для них облік та звітність по затраченому часі не застосовується, а виставляється рахунок на фіксовану суму (п. 2.1., п. п. 2.1.1 п. 2.1 договору).

Клієнт зобов`язаний здійснювати оплату затрат, які заплановані чи фактично понесені (зокрема, судовий збір, офіційні платежі, транспортні витрати, витрати на відрядження, на послуги нотаріусів чи зовнішніх аутсорсингових спеціалістів, чи інші понесені витрати на виконання інструкцій клієнта), розмір таких затрат погоджується сторонами - шляхом укладення додаткової угоди до цього договору або шляхом прямої оплати клієнтом на підставі рахунку. Сторони можуть погодити спеціальні умови для конкретного проекту, справи чи завдання - шляхом укладення додаткової угоди до цього договору. Такі спеціальні умови можуть стосуватись: оплати гонорару, витрат, обліку часу, проектної команди та інших умов надання правової допомоги (п.2.3, 2.4 договору).

Адвокатське бюро виставляє рахунки, в яких відображаються (1) розмір гонорару та (2) розмір витрат. Рахунки виставляються та передаються електронною поштою або через систему М.Е.Doc., а на запит клієнта - у паперовому вигляді. Разом із рахунком надаються два примірники акту про надання послуг щодо правничої допомоги; один примірник акту має бути підписаний та повернутий клієнтом до адвокатського бюро протягом 15 календарних днів за відсутності зауважень (п. 2.5 договору).

Клієнт оплачує рахунки протягом 15 календарних днів з моменту отримання рахунку шляхом банківського переказу відповідно до банківських реквізитів адвокатського бюро, вказаних у договорі (п.2.6 договору).

Договір підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено відтисками їх печаток.

У додатку № 1 від 14.04.2025 до договору про надання правничої допомоги № 20250414/1 від 14.04.2025 встановлено фіксовану вартість деяких послуг, а саме: розробка стратегії судового захисту - 10000,00 грн; підготовка позовної заяви - 32500,00 грн; правнича допомога у формі підготовки інших процесуальних документів: обліковується та сплачується на основі погодинної ставки у розмірі 1500,00 грн; візит у суд з процесуальних питань та надання правничої допомоги - 3500,00 грн за кожен візит; будь - яка інша змістовна робота, яка не включена у типові завдання вище та яка приносить цінність клієнту у вигляді нових аргументів, більш мотивованих позицій чи спростування заперечень і доводів відповідача обліковується і оплачується на основі погодинної ставки у розмірі 1500,00 грн.

30.09.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтекс-Мед" та Адвокатським бюро "Подоляк і партнери" укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги № 20250414/1 від 14.04.2025 (далі - додаткова угода № 1 до договору), відповідно до умов якої, серед іншого, погоджено викласти п. 2.5 договору в новій редакції:

"2.5. Адвокатське бюро виставляє рахунки, в яких відображаються (1) розмір гонорару та (2) розмір витрат. Рахунки виставляються та передаються електронною поштою або через систему M.E.Doс, а на запит клієнта - у паперовому вигляді. Рахунки підлягають оплаті клієнтом протягом 15 днів з дати рахунка або дня його виставлення, якщо така подія відбулася після дати рахунка. Після надання правничої допомоги по проекту та/або справі, та/або завданню, про які сторони домовилися в окремій додатковій угоді чи додатку до цього договору, адвокатське бюро надає клієнту на підпис два примірники акту про виконання робіт і надання послуг щодо правничої допомоги. Такий акт фіксує обсяг і вартість виконаних робіт та наданих послуг з правничої допомоги клієнту по договору, суму коштів, сплачених клієнтом, на день підписання такого акту і тих, які ще підлягають сплаті клієнтом. Один примірник акту має бути підписаний та повернутий клієнтом адвокатському бюро протягом 15 календарних днів за відсутності зауважень. Зауваження повинні бути направлені електронною поштою протягом 14 календарних днів. Якщо відсутні зауваження, акт вважається схвалений клієнтом навіть при відсутності підпису чи при неповерненні одного примірника акту адвокатському бюро; тобто у цьому випадку сторони погодили, що акт за умови підписання його лише адвокатським бюро, є обов`язковим і для клієнта»;

пункт 3.2 додатку № 1 від 14.04.2025 до договору викласти в новій редакції:

"3.2. Підготовка позовної заяви (у тому числі включає аналіз наявних, у клієнта документів щодо предмета і підстав спору; аналіз законодавства України і судової практики щодо предмета і підстав спору; розробку стратегії судового захисту у формі усного звіту адвоката адвокатського бюро та оцінки ризиків від використання того чи іншого аргументу; оцінку озвучених аргументів у ході досудового листування сторін; складення (написання) безпосередньо позовної заяви; збір доказів (за потреби) на підтвердження обставин, що ними клієнт обґрунтовує свої вимоги у справі; складання для суду пакету документів (доказів), які підтверджують обставини, що ними клієнт обґрунтовує свої вимоги у справі, подача в суд (через систему електронного суду) позовної заяви і доданих до неї документів): фіксована вартість 32500,00 грн";

Пункт 3.4 додатку №1 від 14.04.2025 до договору викласти в новій редакції і доповнити п.п. 3.4.1:

"3.4. Візит у суд з процесуальних питань та надання правничої допомоги (типова мета візиту: ознайомлення з матеріалами справи, подання процесуального документу, участь у судових засіданнях, включаючи випадки, коли судове засідання триває менше 30 хвилин або перенесено чи справу знято з розгляду без завчасного повідомлення працівником суду про це адвоката адвокатського Бюро, який забезпечив свою явку): фіксована вартість 3500,00 грн за кожен візит,

3.4.1. Участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (включаючи випадки, коли судове засідання триває менше 30 хвилин або перенесено, чи справу знято з розгляду без завчасного повідомлення працівником суду про це адвоката адвокатського Бюро): фіксована вартість 2500,00 грн за кожне судове засідання".

Договір та додаткова угода № 1 до договору підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені відтисками їх печаток.

На виконання умов договору та додаткової угоди № 1 до договору адвокатським бюро було виставлено рахунки - фактури з детальним описом наданих послуг: № 389 від 16.05.2025 на суму 32500,00 грн; № 400 від 04.07.2025 на суму 4500,00 грн; № 417 від 01.10.2025 на суму 29250,00 грн; № 421 від 13.10.2025 на суму 3500,00 грн.

В свою чергу, клієнтом оплачено надану правничу допомогу на суму 69750,00 грн, що підтверджується долученими платіжними інструкціями № 502 від 20.05.2025, № 796 від 17.07.2025, № 1130 від 09.10.2025, № 1134 від 13.10.2025.

Таким чином, відповідно до акту про виконання робіт і надання послуг № 1 від 13.10.2025 до договору про надання правничої допомоги № 20250414/1 від 14.04.2025, підписаного між сторонами, адвокатське бюро надало, а клієнт прийняв правничу допомогу на суму 69750,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням наведеного, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, окрім документального обґрунтування та доведеності, мають відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Матеріалами справи встановлено, що витрати позивача на правничу допомогу, пов`язані з розглядом даної справи, які є доведеними належним чином, складають 69750,00 грн.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12) ч. 3 ст. 2 ГПК України.

У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, прийнятій Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду, викладено висновок, що практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі № 920/13/19 наголосив, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Крім того, враховуючи імперативність положень ч. 5 ст. 126 ГПК України щодо можливості зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами виключно за клопотанням сторони, підстави для зменшення розміру витрат позивача, пов`язаних із розглядом справи, відсутні.

Тобто у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такий висновок Верховного Суду викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Судом враховано п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009, яким передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. ст. 77-79 ГПК України).

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу при розгляді спору в суді на суму 69750,00 грн.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фібратекс Плюс" (33001, м. Рівне, вул. Дворецька, 123А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс - Мед"(03022, м. Київ, вул. Сумська, 3, ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 69 750 (шістдесят дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя А.І.Мовчун