ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2025м. ДніпроСправа № 904/2684/25 (212/4548/25)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мартинюка С.В. розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

за позовом ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням

в межах справи №904/2684/25

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНИК", м.Київ

до боржника Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ", м.Кривий Ріг Дніпропетровської області

про визнання банкрутом

РУХ СПРАВИ

24.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до Покровського (Жовтневого) районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням.

Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.04.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням.

16.05.2025 до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

12.06.2025 через систему "Електронний суд" до Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від АТ "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ" надійшло клопотання про передачу справи за підсудністю.

Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.06.2025 постановлено матеріали цивільної справи №212/4548/25 за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙКОМБІНАТ" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання передати на розгляд за підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області в провадженні якого перебуває господарська справа №904/2684/25, відносно АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ" про банкрутство.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.08.2025 матеріали справи №212/4548/25 передано на розгляд судді Мартинюку С.В. в межах справи про банкрутство №904/2684/25 та присвоєно єдиний унікальний номер справи №904/2684/25 (212/4548/25).

В період з 11.08.2025 по 29.08.2025 суддя Мартинюк С.В. перебував у щорічній основній відпустці.

Ухвалою господарського суду від 01.09.2025 прийнято до свого провадження справу №904/2684/25 (212/4548/25) за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у ній матеріалами.

За викладених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

ОСОБА_1 зазначає, що протягом тривалого часу, працював на різних посадах у різних структурних підрозділах Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат". За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав професійне захворювання, яке виникло з вини керівництва адміністрації ВО "Кривбасруда", до якого входили структурні одиниці шахти "Об`єднана" та "Першотравнева-2" яке не забезпечило безпечні умови праці і порушило вимоги законодавства про працю.

Враховуючи викладені обставини позивач вважає, що зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання.

Позиція відповідача

У поданому 16.05.2025 відзиві АТ "КЗРК" заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідач зазначає, що позивач працював у підземних умовах не на підприємстві АТ "КРИВБАСГАЗЗБУДРУДКОМ" та не в його структурних підрозділах, а на шахтах рудоуправління "Першотравневе" виробничого об`єднання "Кривбасруда", які до складу Товариства не увійшли. Відповідач зазначає, що у процесі численних реорганізацій та ліквідацій шахт у 1989- 1998 роках майно та зобов`язання передавалися різним підприємствам, тому саме вони, а не АТ "КЗРК", повинні відповідати за вимоги працівників. Однак АТ "КЗРК" визнає, що під час реорганізацій відбулося лише часткове правонаступництво - до нього перейшли окремі активи та частина зобов`язань ліквідованих підприємств, однак не усі. На думку відповідача, спірні вимоги позивача не входять до числа тих зобов`язань, які перейшли до АТ "КЗРК", тому він не вважає себе належним відповідачем у справі та просить суд відмовити у задоволенні позову.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі

Предметом доказування по даній справі є встановлення факту порушення прав позивача, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заподіяними стражданнями, а також розміру цих страждань. Обставини правонаступництва відповідачем майнових і немайнових прав та обов`язків ВО "Кривбачруда".

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Івасик Микола Григорович у позові зазначає, що протягом тривалого часу, а саме з 08.04.1980 по 05.08.1992 працював на різних посадах у різних структурних підрозділах Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат".

За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав професійне захворювання - радикулопатію попереково-крижову та шийну з вираженими порушеннями статико-донамічної функції хребта, нейроваскулярним синдромом та дистрофією у вигляді гіпотрофії правого литкового м`язу, дв. плечолопаткового періартрозу з регіональною гіпотрофією м`язів (ПФС другого ст.), деф. артрозу і періартрозу ліктьових суглобів (ПФ першого ст.) та помірних трофічних розладів на кистях; стійким больовим синдромом; хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.) ЛН першого ст.; ТНТ - катаракта першої ст. обох очей.

За фактом даного професійного захворювання комісією було проведено розслідування, про що був складений акт розслідування хронічного професійного захворювання №53 від 24.06.2009 року.

Пунктом 16 акту комісією встановлено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: "Працюючи попередні роки на шахтах "Об`єднана" та "Першотравнва-2" ВО "Кривбасруда" підземним постачальником кріпильних матеріалів в шахту в період з 08.04,1980р. до 01.07.1981р., підземним машиністом електровозу з 01.07.1981р. до 01.09.1989р., підземним гірником очисного вибою з 01.09.1989р. до 01.06.1991р. та підземним гірником очисного вибою з правом ведення вибухових робіт з 01.06.1991р. по 05.08.1992р., Івасик М.Г. згідно з даними інформаційної довідки про його умови праці Ф-2/2-631 від 17.08.2006р., підготовленої Тернівською районною СЕС виконував роботи в умовах, які в період з 01.07.1981р. по 05.08.1992р., характеризувались запиленістю повітря робочого простору, що перевищувала ГДК, а також, в період з 08.04.1980р. до 01.07.1981р., підвищеними рівнями фізичного навантаження, крім того весь період характеризувався несприятливими мікрокліматичними умовами."

Згідно пункту 17 акту причина професійного захворювання - робота протягом 27 років 11 місяців запиленості повітря робочої зони, 18 років 1 місяця в умовах підвищених рівнів важкої фізичної праці, 29 років 2 місяці несприятливого мікроклімату та 5 років в умовах ТНТ.

Прізвища, імена та по батькові, посади осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні нормативи (закони та інші нормативно-правові акти, вимоги яких порушені, із зазначенням статей пунктів тощо): керівництво шахти "Об`єднана" та "Першотравнева-2" під час роботи ОСОБА_1 на цих підприємствах. Порушення ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України "Про охорону праці".

Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК серії МСЕ-ДНА-02 №032481 від 15.07.2009р. позивачу було встановлено 65 % втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності первинно.

Випискою із акту огляду МСЕК до довідки серії 10ААА №002774 від 13.07.2010р. позивачу було встановлено 65 % втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності повторно.

Випискою із акту огляду МСЕК до довідки серії 10ААА №076488 від 12.07.2012р. позивачу було встановлено 65 % втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності повторно.

Довідкою МСЕК серії 12ААА №014554 від 14.07.2015 року позивачу було встановлено 65% (45% - радик., 15% - ХОЗЛ, 5% - ТНТ катар.) втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності безстроково.

Відповідно до поданої позовної заяви, позивач зазначає, що у зв`язку з професійним захворюванням вимушений постійно лікуватися та приймати ліки, у зв`язку з чим у останнього змінився образ і якість життя, що в результаті спричиняє йому моральні страждання.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи виписками з історії лікування позивача.

Позивач вказує, що професійне захворювання виникло з вини керівництва адміністрації ВО "Кривбасруда", до якого входили структурні одиниці шахта "Об`єднана" та "Пертшотравнева-2", яке не забезпечило безпечні умови праці і порушило вимоги законодавства про працю.

Позивач зазначає, що правонаступником майнових і немайнових прав та обов`язків Виробничого об`єднання "Кривбасруда", до складу якого входили шахти, де він працював у шкідливих умовах у період з 08.04.1980 по 05.08.1992, на сьогодні є АТ "Кривбасзалізрудком".

Враховуючи викладені обставини позивач вважає, що зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання Відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо моральної шкоди

Стаття 3 Конституції України передбачає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155, від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Згідно ст. 4 Закону України "Про охорону праці", державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про охорону праці", умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Стаття 153 Кодексу законів про працю України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Враховуючи зазначені положення, господарський суд зазначає, що відповідач мав створити позивачу, як і іншим працівникам належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров`я чи настання смерті були б неможливими.

Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст. 153, ст. 173, ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Відповідно до частини третьої ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (далі - Постанова) роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

У пункті 13 Постанови роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того господарський суд звертає увагу, що згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №2, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

З огляду на положення ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно Рішення Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця).

За ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ст. 1 Гірничого Закону України, до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов`язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничо-геологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров`я, їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди, гірничі удари, обвалення, самозаймання гірничих порід, затоплення гірничих виробок тощо).

Згідно зі ст. 38 Гірничого закону України, до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, безпека гірничих робіт, охорона праці та довкілля, додержання встановлених нормативів у сфері проведення гірничих робіт, правил безпеки, правил технічної експлуатації та єдиних правил безпеки при підривних роботах.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оплату праці" мінімальна заробітна плата це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт).

Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Вищезазначені вимоги закону у поєднанні зі статтями 3 і 8 Конституції України дають підстави для висновку про те, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи, та враховувати засади розумності, виваженості й справедливості.

Відповідно до пункту 16 вищевказаного акту комісією встановлено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: "Працюючи попередні роки на шахтах "Об`єднана" та "Першотравнва-2" ВО "Кривбасруда" підземним постачальником кріпильних матеріалів в шахту в період з 08.04,1980р. до 01.07.1981р., підземним машиністом електровозу з 01.07.1981р. до 01.09.1989р., підземним гірником очисного вибою з 01.09.1989р. до 01.06.1991р. та підземним гірником очисного вибою з правом ведення вибухових робіт з 01.06.1991р. по 05.08.1992р., Івасик М.Г. згідно з даними інформаційної довідки про його умови праці Ф-2/2-631 від 17.08.2006р., підготовленої Тернівською районною СЕС виконував роботи в умовах, які в період з 01.07.1981р. по 05.08.1992р., характеризувались запиленістю повітря робочого простору, що перевищувала ГДК, а також, в період з 08.04.1980р. до 01.07.1981р., підвищеними рівнями фізичного навантаження, крім того весь період характеризувався несприятливими мікрокліматичними умовами.".

Також згідно пункту 17 акту причина професійного захворювання - робота протягом 27 років 11 місяців запиленості повітря робочої зони, 18 років 1 місяця в умовах підвищених рівнів важкої фізичної праці, 29 років 2 місяці несприятливого мікроклімату та 5 років в умовах ТНТ.

Прізвища, імена та по батькові, посади осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні нормативи (закони та інші нормативно-правові акти, вимоги яких порушені, із зазначенням статей пунктів тощо): керівництво шахти "Об`єднана" та "Першотравнева-2" під час роботи ОСОБА_1 на цих підприємствах. Порушення ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України "Про охорону праці".

Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК серії МСЕ-ДНА-02 №032481 від 15.07.2009р. позивачу було встановлено 65 % втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності первинно.

Випискою із акту огляду МСЕК до довідки серії 10ААА №002774 від 13.07.2010р. позивачу було встановлено 65 % втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності повторно.

Випискою із акту огляду МСЕК до довідки серії 10ААА №076488 від 12.07.2012р. позивачу було встановлено 65 % втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності повторно.

Довідкою МСЕК серії 12ААА №014554 від 14.07.2015 року позивачу було встановлено 65% (45% - радик., 15% - ХОЗЛ, 5% - ТНТ катар.) втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності безстроково.

Отже, роботодавець, відповідач АТ "Криворізький залізорудний комбінат", під час роботи позивача допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці".

Судом встановлено, що, у зв`язку з професійними захворюваннями, позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона втратила професійну працездатність у загальному розмірі 65%, та визнаний людиною з інвалідністю третьої групи, що встановлено безстроково.

Як зазначає позивач, що внаслідок набутого професійного захворювання у нього наявний постійний біль постійний біль в поперековому та шийному відділах хребта з іррадіацією в обидві ноги, частіше праву, до зовнішньої щиколотки, та плечовий пояс, заніміння II-У-го пальців лівої кисті, запаморочення та потемніння в очах при поворотах голови в сторони, біль, почуття оніміння і слабкість в руках, мерзлякуватість кистей, обмеження рухів і біль в плечових суглобах, підвищена втомлюваність, загальна слабкість, задишка при незначному фіз. навантаженні, кашель сухий, біль за грудиною, втома, відчуття серцебиття, запаморочення, набряки гомілок, підвищення А.Т.

З професійним захворюванням позивач вимушений постійно лікуватися та приймати ліки, у зв`язку з чим у позивача змінився образ та якість життя, що в результаті спричиняє йому моральні страждання.

Виходячи із наведених вище обставин, господарський суд вважає, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування за рахунок роботодавця - АТ "Криворізький залізорудний комбінат", яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 Цивільного кодексу України).

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статті 237-1 КЗпП України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях ("Шевченко проти України", "Харук та інші проти України", "Скордіно проти Італії") і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Господарський суд, врахувавши рішення Покровського районного суду м. Кривого Рогу від 04.08.2025 у справі № 212/7676/25, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 296 000 гривень без урахування утримання з такої суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, а також обставини отримання шкоди позивачем - ОСОБА_1 , наявність фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотні вимушені зміни у способі життя, зменшення обсягу трудової діяльності, необхідність проходження лікування, обмеження життєвої активності та необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, неможливість відновлення попереднього стану, а також встановлення інвалідності третьої групи із втратою частини професійної працездатності, дійшов висновку, що визначена сума компенсації моральної шкоди у розмірі 296000,00 грн є доцільною, справедливою та відповідає обсягу заподіяних позивачу моральних страждань, спричинених діями відповідача.

Враховуючи викладене, господарський суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Щодо оподаткування суми моральної шкоди

Господарський суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 21.05.2025 у справі №235/3143/24 (провадження № 61-14246св24) вказав, що обов`язки сторін у сфері оподаткування, які виникають у зв`язку з ухваленням та/або виконанням судових рішень про стягнення коштів, суд не встановлює. Необґрунтованим є вирішення судами у цій цивільній (господарській) справі питань щодо податків, зборів чи інших обов`язкових платежів та визначення в резолютивній частині рішення порядку його виконання про стягнення цієї суми "без утримання податків та інших обов`язкових платежів".

Щодо правонаступництва відповідачем майнових і немайнових прав та обов`язків ВО "Кривбасруда".

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками Конституційного Суду України закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Події, які породили цивільне право позивача на відшкодування моральної шкоди та стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами, мали місце у 1996 році, тобто до набрання чинності ЦК України, тому з огляду на вищезазначені вимоги в указаній справі повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР 1963 року.

У частині першій статті 37 ЦК України (в редакції 1963 року) було передбачено, що юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання).

Відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про підприємства в Україні" (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) підприємство може бути створено в результаті виділення зі складу діючого підприємства, організації одного або кількох структурних підрозділів, а також на базі структурної одиниці діючих об`єднань за рішенням їх трудових колективів, якщо на це є згода власника чи уповноваженого ним органу.

Створення підприємств шляхом виділення здійснюється зі збереженням за новими підприємствами взаємозобов`язань та укладених договорів з іншими підприємствами.

Згідно із частинами першою та шостою статті 34 цього Закону (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться з дотриманням вимог антимонопольного законодавства за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду або арбітражного суду.

При виділенні з підприємства одного або кількох нових підприємств до кожного з них переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права і обов`язки реорганізованого підприємства.

У пунктах 2.1 та 4.1 Положення про порядок поділу підприємств і об`єднань та відокремлення від них структурних підрозділів і одиниць затверджене Наказом Міністерства економіки України, Міністерства статистики України, Антимонопольного комітету України від 20 квітня 1994 року N 43/79/5(яке втратило чинність 25 серпня 2015 року) було закріплено, що відокремлення - це виділення зі складу підприємства (об`єднання) структурного підрозділу (одиниці) і створення на його базі самостійного підприємства або вихід підприємства із складу об`єднань, зазначених у підпункті "б" пункту 3.1 цього Положення. Об`єктами відокремлення - є структурні підрозділи та структурні одиниці відповідно до пункту 2.1 цього Положення, а також підприємства, що входять до складу об`єднань.

Тобто розподільний баланс є документом, у якому, зокрема, визначено обсяг майнових прав та обов`язків, які перейшли до створеної шляхом виділу (виділення, відокремлення) юридичної особи.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц (провадження № 61-37529сво18). Об`єднана палата Касаційного цивільного суду відступила від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційної цивільного суду від 18 листопада 2018 року у справі № 215/5607/15-ц (провадження №61-13361св18). Висновки суддів у цій справі, з урахуванням досліджених доказів та встановлених обставин, не суперечать позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 14 червня 2017 року у справі №6-104цс17 від 05 липня 2017 року у справі "212/6039/16-ц.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено Законом.

З 1975 року до складу Виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом "Кривбасруда" (далі - ВО "Кривбасруда") входили 11 рудоуправлінь на правах структурних одиниць, серед них і рудоуправління "Першотравневе".

Наказом ВО по видобутку руди підземним способом «Кривбасруда» від 20.09.1989 року за №349 створено у складі об`єднання структурні одиниці: «Першотравнева-1», «Першотравнева-2», ім. Леніна, ім. Орджонікідзе, «Гвардійська», «Октябрська», «Родіна», «Саксагань», «Гігант», ім. Валявка.

Згідно з наказом ВО "Кривбасруда" від 26 грудня 1994 року № 169 з 1 січня 1995 року шахти "Першотравнева-1" та "Першотравнева-2" було ліквідовано та створено в складі ВО "Кривбасруда" як структурну одиницю шахту "Першотравнева".

Відповідно до п. 1 наказу ВО "Кривбасруда" від 05 січня 1998 року № 1 з 01 січня 1998 року шахту "Першотравнева" як структурну одиницю було ліквідовано та наказом № 12 від 20 січня 1998 року створено на її базі шахту "Першотравнева-Дренажна". У подальшому в п.1 наказу ВО "Кривбасруда" від 11 вересня 1998 року № 139 було передбачено виключити зі складу структурних одиниць ВО "Кривбасруда", зокрема, шахту "Першотравнева-Дренажна" з моменту державної реєстрації Криворізького державного гірничорудного управління гідрозахисту (далі управління "Кривбасгідрозахист").

Згідно з наказом Міністерства промислової політики України (далі Мінпромполітики) від 29 липня 1998 року № 263 Державне виробниче об`єднання по видобутку руд підземним способом "Кривбасруда" (далі - ДВО "Кривбасруда") було перейменовано на "Криворізький державний залізорудний комбінат", що став правонаступником об`єднання.

Відповідно до пункту 1 наказу Мінпромполітики від 12 липня 1999 року № 248 та пункту 1 наказу Державної акціонерної компанії "Укррудпром" (далі - ДАК "Укррудпром") від 31 грудня 1999 року № 347 Державне підприємство "Криворізький державний залізорудний комбінат" шляхом реорганізації було перетворено на Дочірнє підприємство "Криворізький державний залізорудний комбінат" ДАК "Укррудпром".

У наказі Державної акціонерної компанії "Укррудпром" від 31 грудня 1999 року № 347 зазначено, що дочірнє підприємство є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов`язків реорганізованого Державного підприємства "Криворізький державний залізорудний комбінат".

Згідно з пунктами 1 та 3.2 наказу ДАК "Укррудпром" від 30 липня 2001 року №290 вказане дочірнє підприємство шляхом реорганізації було перетворено у Відкрите акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат" (далі - ВАТ "Кривбасзалізрудком"), яке стало правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов`язків дочірнього підприємства.

Відповідно до пункту 1.1 розділу "Загальні положення" Статуту ПАТ "Кривбасзалізрудком", що затверджений протоколом загальних зборів акціонерів ВАТ "Кривбасзалізрудком" від 30 березня 2011 року № 1/2011 та пройшов державну реєстрацію 4 квітня 2011 року, ВАТ "Кривбасзалізрудком" змінив найменування на ПАТ "Кривбасзалізрудком" та є правонаступником усіх прав та обов`язків ВАТ "Кривбасзалізрудком" (офіційний сайт ПАТ "Кривбасзалізрудком" у мережі Інтернет).

Слід зазначити відповідно до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц (провадження № 61-37529сво18), який зроблено, зокрема, на основі дослідженого розподільчого балансу щодо обсягу майнових прав та обов`язків управління "Кривбасгідрозахист" та виробничого об`єднання "Кривбасруда" від 01 липня 1998 року.

Слід зазначити, що об`єднана палата Касаційного цивільного суду відступила від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2018 року у справі № 215/5607/15-ц (провадження № 61-13361св18) у подібних правовідносинах, за змістом якого у позові слід було відмовити, оскільки ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" є неналежним відповідачем у цій справі та не може нести відповідальність перед позивачем за порушення виробничим об`єднанням "Кривбасруда" трудових прав на шахтах "Першотравнева", "Першотравнева-2" та "Першотравнева-Дренажна", на яких працював позивач, оскільки не є їх правонаступником.

Сформований Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду підхід до вирішення побідних спорів не змінювався, судова практика у цій категорії справ є сталою, що підтверджується постановами Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 215/3404/17 (провадження № 61-48854св18), від 14 липня 2020 року у справі № 212/6988/17-ц (провадження № 61-366св19), від 16 грудня 2020 року у справі № 212/2037/17 (провадження № 61-956св19).

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Звертаючись з даним позовом до Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області позивачем заявлено майнову вимогу про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" вбачається, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи;

В даному випадку позивач звільнений від сплати судового збору.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, належний розмір судового збору за подання даного позову (розмір майнових вимог складає 296 000,00 грн) складає 2960,00 грн.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає за необхідне стягнути несплачений судовий збір в розмірі 2960,00 грн з відповідача безпосередньо на користь державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 76-80, 86, 126, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (50026, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Зимових Походів (Симбірцева), буд. 1А; ідентифікаційний код юридичної особи 00191307) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду завдану професійним захворюванням у розмірі 296000,00 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (50026, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Зимових Походів (Симбірцева), буд. 1А; ідентифікаційний код юридичної особи 00191307) на користь державного бюджету (отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 2960,00 грн - судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя С.В. Мартинюк