ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

м. Хмельницький

"14" жовтня 2025 р. Справа № 924/958/25

Господарський суд Хмельницької області у складі

судді Крамара С.І., розглянувши матеріали

за позовом Керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, м. Хмельницький

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінвік", м. Вишневе Бучанського району Київської області

про:

- визнання недійсною додаткової угоди №1 від 21.06.2024 до договору №107 від 04.06.2024;

- стягнення 98 475,00грн пені за договором №107 від 04.06.2024

Представники сторін:

від прокуратури: Приступа В.І. - згідно службового посвідчення №072550 від 01.03.2023;

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ували.

Суть спору. 16.09.2025 на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, м. Хмельницький до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінвік", м.Вишневе Бучанського району Київської області про: визнання недійсною додаткової угоди №1 від 21.06.2024 до договору №107 від 04.06.2024; стягнення 98 475,00грн пені за договором №107 від 04.06.2024.

Ухвалою від 22.09.2025 судом відкрито провадження у справі №924/958/25 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Дослідивши матеріали позовної заяви, судом враховується таке.

Як вбачається із матеріалів справи керівник Окружної прокуратури міста Хмельницького просить визнати недійсною додаткову угоду №1 від 21.06.2024 до договору №107 від 04.06.2024 та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінвік", м.Вишневе Бучанського району Київської області 98 475,00грн пені за договором №107 від 04.06.2024.

Прокурор посилається на підсудність даної позовної заяви Господарському суду Хмельницької області у відповідності до вимог частини п`ятої статті 29 ГПК України, оскільки позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Як вбачається із змісту Договору за №107 від 04.06.2024 (п.4.1) постачальник зобов`язується постачати товар у кількості та асортименті, визначеному договором зав адресою: м.Хмельницький.

Додатковою угодою №1 від 21.06.2024 до договору №107 від 04.06.2024 також передбачено, що постачальник зобов`язується постачати товар у кількості та асортименті, визначеному договором зав адресою: м.Хмельницький.

Судом враховується, що згідно з частинами першою і другою статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частин першої і другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридично обґрунтоване розмежування повноважень кожної ланки судової системи, а також однойменних судів однієї ланки щодо розгляду і вирішення господарських справ гарантує безпомилковість діяльності всієї судової системи, здійснення покладених на неї завдань та є однією з юридичних гарантій належного та справедливого здійснення судочинства.

Під територіальною підсудністю розуміється властивість певної справи належати до відання одного з однорідних судів в залежності від просторових меж його юрисдикції, або, простіше, просторова компетенція однорідних судів.

Отже, територіальна підсудність господарських справ фактично зумовлює відмежування компетенції із розгляду цих справ однорідними судами за просторовою характеристикою, тобто залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно ж до частини першої статті 29 ГПК України "Підсудність справ за вибором позивача" право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

За частиною п`ятою статті 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Аналіз положення процесуального закону свідчить про те, що ним передбачено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності, а саме: якщо спір виник з договору, в якому визначено місце виконання, або якщо спір виник з договору, в якому не визначено місце його виконання, проте, з огляду на специфіку регламентованих ним договірних правовідносин, виконувати такий договір можливо лише в певному місці. Отже, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких можливе лише у певному місці. У разі, якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами.

Цивільний кодекс України не містить дефініції "місце виконання договору". Натомість у ЦК України йдеться про місце виконання зобов`язання і відповідно до статті 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: 1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна; 2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові; 3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання; 4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання; 5) за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника.

Зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Судом враховується, що предметом спору у даній справі є визнання недійсною додаткової угоди №1 від 21.06.2024 до договору №107 від 04.06.2024. Таким чином, господарський спір у цій частині не стосується факту виконання зобов`язань щодо постачання товару за Договором та спір безпосередньо не пов`язаний з місцем виконання Договору.

Щодо спору в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінвік", м.Вишневе Бучанського району Київської області 98 475,00грн пені за договором №107 від 04.06.2024 судом враховується, що спір про стягнення з відповідача грошових коштів (пені) не стосується предмета договору поставки, а місце поставки не має значення для визначення юрисдикції спору. Іншими словами, за синалагматичним договором, який передбачає зустрічні зобов`язання, юрисдикцію спору слід визначати залежно від того, з якого саме зобов`язання виник спір.

Тому, на думку суду, для визначення юрисдикції спору про стягнення грошових коштів не застосовується пункт 3 частини першої статті 532 ЦК України.

У разі спору про стягнення грошових коштів для цілей визначення юрисдикції спору не підлягає застосуванню і пункт 4 частини першої статті 532 ЦК України, відповідно до якого, якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання; якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання.

Цей пункт визначає місце, в якому провадиться виконання зобов`язання про фізичну сплату коштів готівкою боржником безпосередньо кредитору. На це, зокрема, вказує можливість понесення витрат, пов`язаних із зміною місця виконання, а така можливість у разі сплати безготівкових коштів виключається. Сплата безготівкових коштів здійснюється шляхом надання боржником доручення обслуговуючому боржника банку і зарахування коштів на рахунок кредитора в банку, який його обслуговує.

Отже, поняття місця виконання грошового зобов`язання шляхом безготівкових розрахунків позбавлене сенсу в контексті визначення юрисдикції і не може бути встановлене договором. У зв`язку з цим не підлягає застосуванню і частина п`ята статті 29 ГПК України незалежно від того, чи зазначене в договорі місце виконання, чи ні.

Отже, на переконання суду, територіальна юрисдикція такого спору має визначатись за загальним правилом частини першої статті 27 ГПК України: позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача (ухвала Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 30.08.2024 у справі № 924/698/23).

Як вбачається з відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінвік" є м.Вишневе Бучанського району Київської області (вул. Європейська,15).

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що матеріали справи № 924/958/25 належить надіслати за підсудністю до Господарського суду Київської області.

Керуючись ст.ст. 27, 29, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Справу №924/958/25 за позовом Керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, м. Хмельницький до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінвік", м. Вишневе Бучанського району Київської області про: визнання недійсною додаткової угоди №1 від 21.06.2024 до договору №107 від 04.06.2024; стягнення 98 475,00грн пені за договором №107 від 04.06.2024 передати за підсудністю до Господарського суду Київської області (вул. Симона Петлюри (Комінтерну), буд.16, м. Київ, 01032).

Ухвала оголошена та набрала законної сили 14.10.2025, і може бути оскаржена в порядку та строки визначені ст.ст. 255-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 14.10.2025.

Суддя С.І. Крамар