РІШЕННЯ

09 жовтня 2025 року м. ТернопільСправа № 921/248/25

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

за участі секретаря судового засідання: Бега В.М.

розглянув справу

за позовом Фермерського господарства Калина-2008 (47854, Тернопільська область, Тернопільський район, с. Городниця, вул. Сонячна, 18)

до відповідача Скалатської міської ради (47851, Тернопільська область, Тернопільський район, м. Скалат, вул. Грушевського, 2)

про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі.

За участі від:

позивача Покотило Ю.В.

відповідача Гуцалюк А.Р., Савончак П.В.

Зміст позовних вимог.

У квітні 2025 року через систему "Електронний суд" Фермерське господарство «Калина-2008» звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою б/н від 18.04.2025 (вх. №272 від 21.04.2025) до відповідача Скалатської міської ради про визнання поновленим (укладеним на новий строк) договору оренди землі від 14.03.2018, укладеного Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області (як орендодавцем) та Фермерським господарством «Калина-2008», шляхом визнання укладеною додаткової угоди №1 до даного договору в редакції, наведеній у прохальній частині позову.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.03.2018 між Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області (як орендодавцем) та Фермерським господарством «Калина-2008» (як орендарем) було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером :01:001:1083, площею 37,0000 га, строком на 7 років.

Державна реєстрація права оренди ФГ «Калина-2008» щодо цієї земельної ділянки проведена 19.03.2018.

Пункт 12.6 договору оренди містить умову про те, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізації юридичної особи - орендаря, не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» РозділХ «Перехідні положення «Земельного кодексу України» доповнено пунктом 24, згідно якого з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад (за окремими винятками).

Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

Пункт 24 Розділу Х «Перехідні положення «Земельного кодексу України» набрав чинності 27.05.2021.

З врахуванням вказаних обставин, земельна ділянка за кадастровим номером :01:001:1083 площею 37,00 га перейшла у комунальну власність Скалатської об`єднаної територіальної громади, а розпорядником цієї земельної ділянки стала Скалатська міська рада.

Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, 11.06.2019 до Державного реєстру речових прав було внесено запис №32000434 про право власності Територіальної громади в особі Скалатської міської ради щодо вказаної земельної ділянки.

Фермерським господарством «Калина-2008» виконано всі вимоги Закону України «Про оренду землі» для поновлення (укладення на новий строк) договору оренди землі від 14.03.2018, а саме у січні 2025 року у листі-повідомленні № О-1083 від 27.01.2025 позивач повідомив орендодавця (відповідача) про намір поновити договірні відносини на новий строк, тобто більше ніж за місяць до закінчення строку дії договору. До зазначеного листа-повідомлення додано проект відповідної додаткової угоди до договору оренди землі.

При цьому позивач (як орендар) продовжував користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і заперечень проти поновлення договору оренди ні на протязі місяця після отримання орендодавцем проекту додаткової угоди до укладеного договору чи на протязі місяця після закінчення строку дії договору оренди від орендодавця не отримував.

04.03.2025 на сайті Скалатської міської ради за адресою в мережі Інтернет: https://skalatmr.gov.ua/documents/pro-prodovzhennya-diyi-dohovoru-orendy-zemelnoyi-dilyanky-vid-14032018-roku-ploshcheyu-370000-ha, опубліковано проект рішення Скалатської міської ради «Про продовження дії договору оренди земельної ділянки від 14.03.2018 площею 37,0000 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Фермерським господарством «Калина 2008», яким передбачалось, зокрема продовжити його дію та укласти додаткову угоду до договору оренди з Фермерським господарством «Калина -2008» на вказану земельну ділянку на такий самий строк і на таких самих умовах та провести її державну реєстрацію.

Крім того, позивачем зазначено, що ця земельна ділянка, будучи переданою позивачу в оренду, до цього часу орендодавцеві не поверталась. Це підтверджується відсутністю складеного між сторонами акту повернення земельної ділянки з оренди, а також тим, що станом на 16.04.2025, запис в Державному земельному кадастрі про право оренди ФГ "Калина - 2008" щодо цієї земельної ділянки є чинним.

Зволікання відповідача щодо вчинення дій на поновлення договору оренди стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Позиція відповідача.

Скалатська міська рада у відзиві на позовну заяву просила суд відмовити у задоволенні позову.

При цьому органом місцевого самоврядування підтверджено факт укладення 14.03.2018 договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:1083 площею 37,0000 га, а також звернення у січні 2025 року позивача на адресу відповідача з пропозицією щодо поновлення договору оренди на новий строк. Після завершення строку дії договору ФГ "Калина -2008" продовжило користування земельною ділянкою.

Відповідач звернув увагу на те, що у встановлений законом строк відповідач не надіслав жодного листа-повідомлення про заперечення проти поновлення договору. Тому, відповідно до ч.6 ст. 33 Закону України Про оренду землі, відбулося поновлення договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах.

Опублікований 04.03.2025 на сайті Скалатської міської ради проект рішення про продовження дії договору підтверджує відсутність заперечень у відповідача щодо поновлення даного договору оренди.

21.03.2025 на сесії Скалатською міською радою проект даного рішення було розглянуто, проте проект рішення по даному питанню не набрав достатньої кількості голосів для його прийняття і, як наслідок, рішення вважається не прийнятим.

Відповідачем стверджено, що ним не порушено право позивача на укладення договору, оскільки неприйняття рішення Скалатською міською радою не є відмовою в укладенні договору.

Станом на дату подання позову, не існує юридично оформленої відмови орендодавця від поновлення договору, а проєкт рішення досі перебуває в стадії опрацювання. Тому безпідставними є твердження позивача про бездіяльність відповідача, оскільки у межах компетенції органу місцевого самоврядування триває нормальний регламентний процес розгляду цього питання.

Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 23.04.2025 відкрито провадження у справі №921/248/25 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.05.2025, яке відкладалось на 23.06.2025.

28.05.2025 судом постановлено ухвалу, якою: частково задоволено заяву Фермерського господарства Калина-2008 від 26.05.2025 про забезпечення позову; заборонено: Скалатській міській раді приймати рішення щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:1083, у тому числі (але не виключно) щодо її поділу, об`єднання з іншою чи іншими земельними ділянками, а також щодо передання цієї земельної ділянки у володіння чи користування інших осіб; заборонити державним реєстраторам (у т.ч. державним кадастровим реєстраторам), іншим суб`єктам та посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії, здійснювати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному земельному кадастрі реєстраційні дії щодо набуття, припинення чи зміни речових прав, а також щодо внесення змін до відомостей про земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:1083, розпорядником якої є Скалатська міська рада; в задоволенні решти заяви відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 23.06.2025 закрито підготовче провадження по справі №921/248/25 та призначено її до розгляду по суті на 17.07.2025, в якому оголошувалась перерва до 05.08.2025.

У зв`язку із перебуванням судді Шумського І.П. у відпустці та, відповідно, неможливістю проведення судового засідання 05.08.2025, ухвалою суду від 30.07.2025 продовжено строк розгляду справи по суті на підставі ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та призначено розгляд справи № 921/248/25 по суті на 02.10.2025.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.08.2025 залишено без змін ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 28.05.2025 про забезпечення позову у справі № 921/248/25.

Ухвалою суду від 16.09.2025 відмовлено у задоволенні заяви від 15.09.2025 Скалатської міської ради про забезпечення позову.

В судовому засіданні 02.10.2025 оголошувалась перерва до 09.10.2025.

03.10.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання б/н від 02.10.2025 (вх. №6973) про розподіл судових витрат, у якому для визначення розміру судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, просив долучити до матеріалів справи копії: договору про надання правової допомоги від 17.05.2021; додатку від 16.04.2025 за №16/04/25-1083 до договору про надання правової допомоги від 17.05.2021; квитанції до прибуткового касового ордера №16/04/25 від 16.04.2025; акту виконаних робіт (наданих юридичних послуг) від 02.10.2025.

До вказаного клопотання також додано квитанцію №4658761 про доставку 02.10.2025 о 18:39 цього клопотання з додатками Скалатській міській раді.

Представником позивача в судовому засіданні 09.10.2025 підтримано позовні вимоги.

Представниками відповідача в судовому засіданні 09.10.2025 заперечено проти позову.

Щодо поданого представником позивача клопотання б/н від 02.10.2025 (вх. №6973) про розподіл судових витрат представниками відповідача заперечено отримання такого клопотання з додатками, в усному порядку звернено увагу на відсутність зазначення цієї суми адвокатських витрат у тексті позовної заяви та недотримання ч.8 ст. 129 ГПК України при його подачі до суду.

Судом враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду).

09.10.2025 суд ухвалив скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

14.03.2018 між Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області (як орендодавцем) та Фермерським господарством «Калина-2008» (як орендарем) укладено договір оренди землі (надалі договір оренди).

Згідно пунктів 2.1, 2.2 договору в оренду передається земельна ділянка із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 37 га ріллі за кадастровим номером :01:001:1083.

Згідно з п. 3.1 договору оренди його укладено на 7 (сім) років.

У п. 3.3 договору оренди після закінчення строку дії договору орендар, за умови належного виконання обов`язків, відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства України, має переважне право на його поновлення на новий строк. У цьому разі орендар зобов`язаний письмово (листом-повідомленням) повідомити орендодавця про намір продовжити його дію не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії договору.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк припиняється (п. 3.4 договору оренди).

У п. 7.1 договору оренди зазначено, що після припинення дії договору орендар протягом 3-х робочих днів повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Відповідно до п. 9.3.5 договору оренди орендар має переважне право на поновлення договору оренди землі за умови, що він виконує умови цього договору.

Згідно з п. 12.6 договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізації юридичної особи - орендаря, не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

У п. 15.4 договору оренди вказано, що невід`ємною частиною договору є розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку (постанова КМУ від 13.12.2006 №1724).

Відповідно до інформації витягу №118040084 від 22.03.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права вказує на проведення 19.03.2018 за номером запису №25367838 державної реєстрації іншого речового права - права оренди ФГ «Калина-2008» щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:1083 на підставі вказаного договору оренди.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» РозділХ «Перехідні положення «Земельного кодексу України» доповнено пунктом 24, згідно якого з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад (за окремими винятками).

Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

Пункт 24 Розділу Х «Перехідні положення «Земельного кодексу України» набрав чинності 27.05.2021.

З врахуванням вказаних обставин, земельна ділянка за кадастровим номером :01:001:1083 площею 37,00 га перейшла у комунальну власність Скалатської об`єднаної територіальної громади, а розпорядником цієї земельної ділянки стала Скалатська міська рада.

Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, 11.06.2019 до Державного реєстру речових прав було внесено запис №32000434 про право власності Територіальної громади в особі Скаларської міської ради щодо вказаної земельної ділянки.

Фермерським господарством «Калина-2008» стверджено, що ним виконувались всі умови договору оренди.

Органом місцевого самоврядування цієї обставини не заперечено, доказів існування протилежного суду не надано.

У січні 2025 року у листі-повідомленні № О-1083 від 27.01.2025 орендар (позивач) повідомив орендодавця (відповідача) про намір скористатися переважним правом на поновлення дії укладеного договору оренди землі та просив укласти додаткову угоду до договору оренди землі від 14.03.2018, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області та Фермерським господарством «Калина-2008», якою поновити дію вказаного договору.

В якості додатка до листа-повідомлення № О-1083 від 27.01.2025 долучено два примірники проекту додаткової угоди №1 до договору оренди землі від 14.03.2018 наступного змісту:

«Додаткова угода №1

до договору оренди землі від 14 березня 2018 року

м. Скалат "__"________20__р.

Орендодавець, Скалатська міська ради в особі міського голови Савончака Петра Васильовича, що діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та орендар, Фермерське господарство «Калина-2008» в особі голови Дацків Оксани Василівни, що діє на підставі статуту господарства, надалі разом - сторони, домовились внести зміни до договору оренди землі, укладеного 14 березня 2018 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області та Фермерським господарством «Калина-2008», які полягають у наступному:

1. Сторони домовились продовжити дію договору оренди землі від 14 березня 2018 року на 7 (сім) років. У зв`язку із цим сторонами погоджено, що договір діє до 14 березня 2032 року.

2. Ця додаткова угода №1 є невід`ємною частиною договору оренди землі від 14 березня 2018 року.

3. Ця додаткова угода №1 до договору оренди землі від 14 березня 2018 року набирає чинності з моменту її підписання сторонами та її державної реєстрації.

4. Додаткова угода №1 до договору оренди землі від 14 березня 2018 року укладена у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий - в орендаря.

Реквізити сторін

Орендодавець Скалатська міська рада, в особі міського голови

47851, Тернопільський район, м. Скалат, вул. Грушевського, 2

Міський голова __________Савончак П.M.

Орендар

Фермерське господарство «Калина-2008» в особі голови

47854, Тернопільський район, с. Городниця, вул. Сонячна, 18

Голова ФГ________ Дацків О.В.».

04.03.2025 на сайті Скалатської міської ради за адресою в мережі Інтернет: https://skalatmr.gov.ua/documents/pro-prodovzhennya-diyi-dohovoru-orendy-zemelnoyi-dilyanky-vid-14032018-roku-ploshcheyu-370000-ha, опубліковано проект рішення Скалатської міської ради «Про продовження дії договору оренди земельної ділянки від 14.03.2018 площею 37,0000 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Фермерським господарством «Калина 2008», яким передбачалось, зокрема продовжити його дію та укласти додаткову угоду до договору оренди з Фермерським господарством «Калина -2008» на вказану земельну ділянку на такий самий строк і на таких самих умовах та провести її державну реєстрацію.

21.03.2025 на сесії Скалатської міської ради рішення по даному питанню не прийнято.

Позивач продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і заперечень проти поновлення договору оренди ні на протязі місяця після отримання орендодавцем проекту додаткової угоди до укладеного договору чи на протязі місяця після закінчення строку дії договору оренди від орендодавця не отримував.

Після звернення до суду з позовом у даній справі, 20.05.2025 на офіційному сайті Скалатської міської ради за адресою в мережі Інтернет: https://skalatmr.gov.ua/documents/pro-nadannya-dozvolu-na vyhotovlennya-tekhnichnoyi-dokumentatsiyi-iz-zemleustroyu-shchodo-podilu-ta-18, опубліковано проект рішення Скалатської міської ради «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення з метою поділу земельної ділянки площею 37,0000 га за кадастровим номером :01:001:1083 на території Остап`ївської сільської ради».

Зміст такого проекту рішення вказує на те, що підставою для його прийняття є пропозиція комісії з питань земельних відносин, природокористування планування території, будівництва та охорони природи.

Опублікованим 20.05.2025 проектом рішення передбачено:

« 1.Дати дозвіл виконавчому комітету Скалатської міської ради на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення площею 37,0000 га за кадастровим номером :01:001:1083 на території Остап`ївської сільської ради з метою поділу на 4 (чотири) ділянки: площею 12,2439 га; площею 12,2141 га, площею 0,0496 га; площею 12,5224 га з метою подальшого розпорядження земельними ділянками.

2.Рекомендувати Скалатській міській раді звернутись в землевпорядну організацію, яка має ліцензію на виконання землевпорядних робіт, для замовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення площею 37,0000 га за кадастровим номером :01:001:0301 на території Остап`ївської сільської ради.

3.Технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки представити на чергову сесію міської ради для прийняття рішення про її затвердження.

4.Контроль за виконанням даного рішення покласти на постійну комісію з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва та охорони природи».

Розгляд вказаного проекту рішення було включено в порядок денний пленарного засідання 20 чергової сесії Скалатської міської ради восьмого скликання (пункт 46), яке скликано на 14:00 03 червня 2025 року, що вбачається із розпорядження Скалатського міського голови №60 від 19.05.2025.

Як вбачається із вказаного розпорядження міського голови, розгляд проекту рішення «Про продовження дії договору оренди земельної ділянки від 14.03.2018 площею 37,0000 га. - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Фермерським господарством «Калина 2008», який було опубліковано на сайті міської ради ще 04 березня 2025 року (про що зазначалось як в позові, так і у відзиві), в порядок денний пленарного засідання 20 чергової сесії Скалатської міської ради восьмого скликання, яке скликано на 14:00 03 червня 2025 року, не включено.

Як вже зазначалось, за наслідками розгляду заяви позивача про забезпечення позову, ухвалою суду від 28.05.2025 заборонено Скалатській міській раді приймати рішення щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:1083, у тому числі щодо її поділу, об`єднання з іншою чи іншими земельними ділянками, а також щодо передання цієї земельної ділянки у володіння чи користування інших осіб. Також заборонено державним реєстраторам здійснювати реєстраційні дії щодо набуття, припинення чи зміни речових прав щодо спірної земельної ділянки.

Звертаючись у вересні 2025 року до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони Фермерському господарству "Калина-2008" або будь-яким іншим особам за його дорученням здійснювати обробіток, засівання, збори врожаю та інші дії, пов`язані з користуванням земельною ділянкою за кадастровим номером :01:001:1083, відповідач підтвердив перебування земельної ділянки у користуванні позивача. При цьому він посилався на складений комісією у складі його представників акт від 04.09.2025.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при ухвалені рішення, висновки суду.

За змістом частини другої статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначає Закон.

16.01.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" (а відповідні положення пункту 8 цього Закону, з урахуванням його прикінцевих та перехідних положень - з 16.07.2020), яким стаття 33 Закону України "Про оренду землі", яка регламентувала порядок поновлення договорів оренди, викладена у новій редакції.

Розділ IX "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" доповнено абзацами 3 і 4 такого змісту:

"Договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 цього Закону та статтею 126-1 Земельного кодексу України.

Правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення".

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

За змістом статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Законом України «Про оренду землі» визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтею 13 передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на дату укладення договору оренди землі) регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Так, відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, орендар звертався до орендодавця у січні 2025 року з листом-повідомленням №О-1083 від 27.01.2025 про намір скористатися переважним правом на поновлення дії укладеного 14.03.2018 договору оренди землі.

Матеріалами справи також підтверджується, що пропозиція орендаря виносились на розгляд сесії органу місцевого самоврядування, однак, орендодавець ухилився від розгляду цієї пропозиції.

Відповідно до результатів поіменного голосування та протоколу сесії ради від 21.03.2025 щодо питання «Продовження дії договору оренди земельної ділянки від 14.03.2018 площею 37 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Фермерським господарством «Калина 2008» «за» проголосувало 7 депутатів, «проти»- 0, «утримались» 7, «не голосували» - 2.

Питання про поновлення дії договору оренди від 14.03.2018 не було включено в порядок денний пленарного засідання сесії Скалатської міської ради на 03.06.2025.

Такі дії відповідача свідчать про його недобросовісність по відношенню до орендаря, який 7 років виконував умови договору про оренду та виявив намір і надалі орендувати спірну земельну ділянку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, волевиявлення ради як органу місцевого самоврядування оформляється відповідним рішенням, яке приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

За змістом ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» за наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Оскільки, з огляду на вимоги ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», волевиявлення ради оформляється у формі рішення, то відповідний лист-повідомлення, про яке йдеться у ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», має містити посилання на таке рішення.

Матеріали справи не містять рішення ради, прийнятого за наслідками розгляду листа повідомлення №О-1083 від 27.01.2025 ФГ «Калина -2008» Радою не надано доказів прийняття нею у встановлені ч.5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» рішення про відмову у поновленні договору оренди землі.

Отже, суд приходить до висновку про те, що Скалатська міська рада, всупереч вимогам норм Закону України «Про місцеве самоврядування», в межах своїх повноважень не прийняла акт індивідуальної дії у формі рішення за клопотанням ФГ «Калина -2008», зокрема, про відмову у поновленні в договорі оренди землі та укладенні додаткової угоди, що є порушення прав ФГ «Калина -2008» як орендаря, який належним чином виконував свої зобов`язання за договором (доказів протилежного відповідачем не було надано) та виявив бажання продовжувати користування спірною земельною ділянкою.

Відповідно сторони не завершили процедуру пролонгації договору оренди у порядку, передбаченому ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Разом з цим, як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, після закінчення строку дії договору від 14.03.2018, спірна земельна ділянка продовжує перебувати у користуванні позивача.

За приписами ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Згідно з ч. 7 ст. 33 вказаного Закону керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (ч. 8 ст. 33 вказаного Закону).

Згідно з ч. 11 ст. 33 вказаного Закону відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Отже, ч. 6 ст. 33 зазначеного Закону врегульовано поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця з дня закінчення строку договору заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на поновлення договору).

Суть поновлення договору оренди згідно із частиною 6 цієї статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечив у місячний строк у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі.

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто, орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною ст. 33 Закону України «Про оренду землі», і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

Надалі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди, а орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 справі №905/650/19.

Матеріалами справи підтверджується, що орендар звернувся до суду не тільки у зв`язку з тим, що орендодавцем не було прийнято акту індивідуальної дії щодо його звернення про поновлення дії договору, а й з огляду на те, що він продовжує користуватись спірною земельною ділянкою. Натомість, відповідач не вчинив дій на поновлення дії договору, або ж відмову у його поновленні. Відповідач також не звертався до позивача із вимогою про звільнення орендованої земельної ділянки у зв`язку з закінченням строку дії договору від 14.03.2018.

Отже, враховуючи норму ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», орендні правовідносини сторін, які виникли на підставі договору оренди від 14.03.2018 не припинились, а продовжують існувати, і тому, мають бути оформлені у спосіб, встановлений ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» - шляхом укладення додаткової угоди.

Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі», добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у даних спірних правовідносинах є орендар.

Так, за умов належного виконання позивачем обов`язків за договором, своєчасного звернення до відповідача із листом-повідомленням про поновлення договору з наданням проекту додаткової угоди, відповідач порушив право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, а, отже, і на укладення додаткової угоди до договору.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, за якою поняття «майно», у розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, охоплює поняття «правомірні очікування» тобто законні сподівання вчиняти певні дії відповідно до виданого державними органами дозволу (справа «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії»).

Суд неодноразово підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Рисовський проти України», «Беєлер проти Італії» Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» «Москаль проти Польщі»).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії», «Тошкуце та інші проти Румунії») і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Беєлер проти Італії»).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справах «Рисовський проти України», «Лелас проти Хорватії»).

Таким чином бездіяльність відповідача призводить до порушення прав/інтересів позивача, а доводи ради про протилежне суперечать наданим суду доказам.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки під час розгляду справи по суті було встановлено, що орендар продовжує користуватись спірною земельною ділянкою, і матеріали справи не містять доказів ухвалення відповідачем рішення про наявність заперечень орендодавця стосовно поновлення дії договору протягом місяця після припинення строку дії договору оренди від 14.03.2018, а також направлення заперечення позивачу, беручи до уваги, що проект додаткової угоди, доданої до позову, містить умови про поновлення дії договору оренди на той самий строк, і на тих самих умовах, що і договір оренди від 14.03.2018, суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для задоволення позовних вимог.

Верховним Судом у постанові від 18.09.2020 у справі №916/1423/18 зазначено, що за наслідками розгляду вимоги позивача про зобов`язання укласти договір у певній редакції у резолютивній частині свого рішення суд, керуючись ч. 9 ст. 238 ГПК України, має зробити висновки про визнання укладеним договору у запропонованій позивачем редакції, виклавши текст редакції договору, яка за висновками суду відповідає вимогам законодавства та визнається судом укладеною, чи висновки про відмову у визнанні укладеним договору у запропонованій позивачем редакції.

Приписами ч. 3 ст. 653 ЦК України передбачено, що у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Таким чином, у випадку якщо договір змінений судом, то зобов`язання змінюється з моменту набрання відповідним рішенням суду законної сили.

Аналогічну правову позицію викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №921/530/18.

З урахуванням наведеного та метою правової визначеності у спірних правовідносинах, суд вважає за необхідне зазначити, що додаткова угода набирає чинності з моменту набрання рішенням суду у справі №921/248/25 законної сили.

Згідно вимог ч.1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч. 9 ст. 238 ГПК України у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Враховуючи вище встановлені обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі у редакції позивача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доказів і доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України», очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Як вже зазначалось, у межах справи №921/248/25 ухвалою суду від 28.05.2025 судом були вжиті заходи по забезпеченню позову, шляхом заборони Скалатській міській раді приймати рішення щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:1083, у тому числі (але не виключно) щодо її поділу, об`єднання з іншою чи іншими земельними ділянками, а також щодо передання цієї земельної ділянки у володіння чи користування інших осіб;заборонити державним реєстраторам (у т.ч. державним кадастровим реєстраторам), іншим суб`єктам та посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії, здійснювати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному земельному кадастрі реєстраційні дії щодо набуття, припинення чи зміни речових прав, а також щодо внесення змін до відомостей про земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:1083, розпорядником якої є Скалатська міська рада.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.08.2025 залишено без змін ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 28.05.2025 про забезпечення позову у справі № 921/248/25.

Отже, вжиті 28.05.2025 у даній справі заходи забезпечення позову є чинними.

Відповідно ч.7 ст.145 ГПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (ч.8 ст.145 ГПК України).

Розподіл судових витрат.

Положеннями ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст. 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Стаття 16 ГПК України вказує, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст.124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.126 ГПК України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст.129 ГПК України).

Згідно із ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.124 ГПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Згідно частини 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

03.10.2025 від представника позивача надійшло клопотання б/н від 02.10.2025 (вх. №6973) про розподіл судових витрат, у якому для визначення розміру судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, просив долучити до матеріалів справи копії: договору про надання правової допомоги від 17.05.2021; додатку від 16.04.2025 за №16/04/25-1083 до договору про надання правової допомоги від 17.05.2021; квитанції до прибуткового касового ордера №16/04/25 від 16.04.2025; акту виконаних робіт (наданих юридичних послуг) від 02.10.2025. Вказане клопотання містить доказ його надіслання та доставку до Електронного кабінету відповідача - квитанцію №4658761 про доставку 02.10.2025 о 18:39.

Згідно з ч.3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч.2 ст.2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 1 статті 221 ГПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Наведені процесуальні норми вказують на те, що, при поданні доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані наступні дві умови:

- докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;

- до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 921/221/21, від 31.05.2022 у справі №917/304/21, від 24.01.2023 у cправі № 922/4022/20.

Відповідно до ч.4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судові дебати та ухвалення рішення у даній справі відбулись 09.10.2025.

Отже, представником позивача клопотання від 02.10.2025 про розподіл судових витрат подано в межах встановленого ч.8 ст. 129 ГПК України строку.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, за змістом ч. 3 ст. 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Закон формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Судом встановлено, що 17.05.2021 між адвокатом Покотилом Ю.В. (надалі - адвокатом) та Фермерським господарством "Калина - 2008" (надалі - клієнтом) укладено договір про надання правової допомоги (надалі - договір), згідно з п. 1 якого клієнт доручає адвокату захист та представництво прав та інтересів ФГ «Калина-2008» в усіх правоохоронних органах, органах державної реєстрації, органах державної виконавчої служби України, судах усіх інстанцій та юрисдикцій, з усіма правами, наданими позивачу, відповідачу, третій особі, заявнику, потерпілому, стягувану та боржнику, окрім права укладення мирової угоди, і адвокат приймає на себе виконання цього доручення.

Відповідно до п. 2 договору клієнт уповноважує адвоката при виконанні доручення здійснити всі передбачені або не заборонені законом дії для максимального задоволення законних інтересів клієнта. При цьому адвокат керується власною уявою стосовно змісту, форм, методів, послідовності і часу здійснення своїх професійних прав і обов`язків щодо оптимального варіанту виконання доручення клієнта.

Згідно з п. 3 договору сторонами погоджено гонорар за надання правової допомоги клієнту, який передбачено в окремому додатку до договору або в акті виконаних робіт (наданих послуг).

16.04.2024 між адвокатом та клієнтом укладено додаток №16/04/25-1083 до договору про надання правової допомоги від 17.05.2021. укладеного між адвокатом Покотилом Ю.В. та ФГ «Калина - 2008» (надалі додаток до договору), згідно з п. 1 якого клієнт доручає адвокату збір та витребування необхідних документів, підготовку, оформлення позовної заяви, додатків до позовної заяви та інших заяв по суті, заяв та клопотань з процесуальних питань, захист та представництво інтересів ФГ «Калина-2008» в суді першої інстанції у справі про визнання поновленим договору оренди землі щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:1083, з усіма правами, без обмежень, наданих позивачу, відповідачу та третій особі, окрім права укладення мирової угоди і адвокат приймає на себе виконання цього доручення.

У п. 2 додатку до договору сторони погодили гонорар за надання правової допомоги клієнту в розмірі 15000 грн. При визначенні обґрунтованого розміру гонорару враховано: обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності; необхідність досвіду для його успішного завершення; професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, професійні здібності адвоката; обсяг зайнятості адвоката, вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; необхідність виїзду у відрядження.

Сторонами визначено порядок обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, відсоток від суми стягнення) і порядок його внесення (авансування, оплата за результатом тощо). Клієнту роз`яснено, що внесений ним гонорар - це оплата праці адвоката за виконання доручення по даній угоді.

Матеріали містять копію квитанції до прибуткового касового ордера №16/04/25 від 16.04.2025, згідно з якою адвокатом Покотилом Ю.В. прийнято від ФГ «Калина - 2008» кошти в сумі 15000 грн.

02.10.2025 між клієнтом та адвокатом складено акт виконаних робіт (наданих юридичних послуг) відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 17.05.2021, а також додатку №16/04/25-1083 до нього, відповідно до змісту якого адвокатом здійснено збір та витребування необхідних документів, підготовка, оформлення позовної заяви, додатків до позовної заяви та інших заяв по суті, заяви про забезпечення позову, заяв та клопотань з процесуальних питань, участь в судових засіданнях та представництво інтересів ФГ «Калина-2008» в Господарському суді Тернопільської області у справі №921/248/25, вартістю 15000 грн.

Відповідно до його змісту послуги виконані своєчасно та в належному обсязі, претензій з приводу виконання умов договору про надання правової допомоги від 17.05.2021, а також додатку №16/04/25-1083 до нього, адвокат та клієнт один до одного не мають.

Згідно правової позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.06.2021 по справі № 905/411/17 адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 року у справі № 910/4201/19.

У постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 викладено правову позицію про те, що у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен.

З врахуванням наведеного, суд при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката для цілей їх розподілу повинен брати до уваги саме згадану вище умову договору та не має підстав самовільно встановлювати інший розмір та порядок обчислення витрат, ніж той, який у відповідному порядку був закріплений у договорі.

Однак, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, про те, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Як вже зазначалось, щодо поданого представником позивача клопотання б/н від 02.10.2025 (вх. №6973 від 03.10.2025) про розподіл судових витрат представниками відповідача в судовому засіданні 09.10.2025 заперечено отримання такого клопотання з додатками, в усному порядку звернено увагу на відсутність зазначення цієї суми адвокатських витрат у тексті позовної заяви та недотримання ч. 8 ст. 129 ГПК України при його подачі до суду.

У тексті позовної заяви позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правову допомогу в сумі 20000 грн.

Клопотання б/н від 02.10.2025 з доданими до нього доказами понесення витрат на правову допомогу представником позивача подано до суду 03.10.2025. Вказане клопотання через систему «Електронний суд» надіслано відповідачу та отримано ним 02.10.2025.

Тобто вказане клопотання подане з дотриманням строків ч.8 ст. 129 ГПК України, до закінчення судових дебатів, які проводились 09.10.2025.

Наведеним спростовуються усні заперечення представників відповідача щодо порядку подачі такого клопотання.

З 03.10.2025 до 09.10.2025 від відповідача не надходило письмових заперечень щодо заявленої суми витрат на правову допомогу.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (рішення у справі "East / West Alliance Limited" проти України"), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п.33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

За змістом ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 ГПК України).

Водночас, за нормами ч.6 ст.126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень ч.ч. 5 та 6 ст.126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Отже, процесуальне законодавства надає можливість іншій стороні подати (заявити) клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у разі незгоди із розрахунком витрат, наведеним у відповідній заяві.

З урахуванням вищезазначених вимог закону, при визначені розміру правничої допомоги суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до ч.1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам ст. ст. 75-79 ГПК України.

Інтереси позивача у справі №921/248/25 представляв адвокат Покотило Ю.В., яким здійснюється адвокатська діяльність на підставі свідоцтва №476, виданого 05.10.2007 Тернопільською обласною КДКА.

Судом з`ясовано, що адвокат Покотило Ю.В. відповідно до умов договору від 17.05.2021, додатку №16/04/25-1083 від 16.04.2024 до вказаного договору, виданого ним ордера на надання правової допомоги серії ВО №1103025 від 18.04.2025, від імені ФГ «Калина-2008» здійснював представництво інтересів позивача у даній справі, а саме:

- підготував та подав: позовну заяву від 18.04.2025 з додатками; клопотання від 21.05.2025 з додатками; заяву від 26.05.2025 про забезпечення позову з додатками; відповідь на відзив від 08.06.2025 з додатками; клопотання від 02.10.2025 з додатками;

- приймав участь в судових засіданнях 23.06.2025, 17.07.2025, 02.10.2025, 09.10.2025.

У разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача (п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України).

Враховуючи викладене, відповідно до ст. ст.123, 126, 129 ГПК України, виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що сторонами договору від 17.05.2021 про надання правової допомоги та додатку №16/04/25-1083 від 16.04.2024 до нього погоджено гонорар адвоката у фіксованому розмірі, ухвалення рішення про задоволення позову, усні заперечення представників відповідача, які не містили заперечень щодо самого розміру витрат на правову допомогу, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, враховуючи характер спору, принцип співрозмірності заявлених до стягнення витрат на правову допомогу заявленій вимозі, їх розумності, з урахуванням п.1 ч.4 ст.129 ГПК України, суд приходить до висновку, що позивачу підлягають відшкодуванню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 15000 грн.

У відповідності до ст. ст. 123, 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 16, 20, 73-80, 86, 91, 123, 126, 129, 233, 236-240 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

1. Визнати укладеною між Скалатською міською радою (47851, Тернопільська область, Тернопільський район, м. Скалат, вул. Грушевського, 2, ідентифікаційний код 04058445) та Фермерським господарством Калина-2008 (47854, Тернопільська область, Тернопільський район, с. Городниця, вул. Сонячна, 18, ідентифікаційний код 35969937) додаткову угоду №1 до договору оренди земельної ділянки від 14 березня 2018 року, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області та Фермерським господарством Калина-2008 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1083, площею 37 гектарів (номер запису про інше речове право в державному реєстрі прав 25367838 від 19.03.2018) в наступній редакції:

Додаткова угода №1

до договору оренди землі від 14 березня 2018 року

м. Скалат "__"____20__р.

Орендодавець, Скалатська міська ради в особі міського голови Савончака Петра Васильовича, що діє на підставі Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, та орендар, Фермерське господарство Калина-2008 в особі голови Дацків Оксани Василівни, що діє на підставі статуту господарства, надалі разом - сторони, домовились внести зміни до договору оренди землі, укладеного 14 березня 2018 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області та Фермерським господарством Калина-2008, які полягають у наступному:

1. Сторони домовились продовжити дію договору оренди землі від 14 березня 2018 року на 7 (сім) років. У зв`язку із цим сторонами погоджено, що договір діє до 14 березня 2032 року.

2. Ця додаткова угода №1 є невід`ємною частиною договору оренди землі від 14 березня 2018 року.

3. Ця додаткова угода №1 до договору оренди землі від 14 березня 2018 року набирає чинності з моменту її підписання сторонами та її державної реєстрації.

4. Додаткова угода №1 до договору оренди землі від 14 березня 2018 року укладена у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий - в орендаря.

Реквізити сторін

Орендодавець: Скалатська міська рада, 47851, Тернопільський район, м. Скалат, вул. Грушевського, 2, ,

Орендар: Фермерське господарство Калина-2008, 47854, Тернопільський район, с. Городниця, вул. Сонячна, 18, .

2. Стягнути з Скалатської міської ради (47851, Тернопільська область, Тернопільський район, м. Скалат, вул. Грушевського, 2, ідентифікаційний код 04058445) на користь Фермерського господарства Калина-2008 (47854, Тернопільська область, Тернопільський район, с. Городниця, вул. Сонячна, 18, ідентифікаційний код 35969937) 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. витрат по сплаті судового збору та 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн витрат на правову допомогу.

Видати наказ.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та строки встановлені ст. ст. 256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 17 жовтня 2025 року.

Суддя І.П. Шумський