УХВАЛА

20 жовтня 2025 року

м. Київ

cправа № 926/80/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кібенко О.Р.,

розглянувши матеріали касаційної скарги фізичної особи-підприємця Притули Олега Олександровича

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 17.04.2025

та постанову Західного апеляційного господарського суду від 01.09.2025

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейтинг-2018"

до фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) Притули Олега Олександровича

про розірвання угоди та стягнення заборгованості в сумі 61 376 грн,

В С Т А Н О В И В:

1. 13.01.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Рейтинг-2018" звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до ФОП Притули О.О. про (1) розірвання угоди від 01.01.2016 №63, укладеної між ФОП Притулою О.О. та Малим приватним підприємством "Рейтинг", права і обов`язки виконавця за якою перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейтинг-2018" про надання в користування торгівельного місця; (2) зобов`язання ФОП Притули О.О. у семиденний строк звільнити торгівельне місце №63, яке знаходиться за адресою м. Чернівці, вул. Шухевича Романа, 8-А, 58000 та (3) стягнення з ФОП Притули О.О. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейтинг-2018" заборгованості в сумі 61 376 грн.

2. Господарський суд Чернівецької області рішенням від 17.04.2025, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 01.09.2025, позовні вимоги задовольнив частково; розірвав угоду від 01.01.2016 №63, укладену між ФОП Притулою О.О. та Малим приватним підприємством "Рейтинг", права і обов`язки виконавця за якою перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейтинг-2018" та зобов`язав ФОП Притулу О.О. у семиденний строк звільнити торговельне місце №63, яке знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Шухевича Романа, 8А, 58000; у задоволенні решти вимог суд відмовив.

3. 29.09.2025 ФОП Притула О.О. через систему Електронний суд звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Чернівецької області від 17.04.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 01.09.2025, у якій просить їх скасувати в частині задоволених позовних вимог, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, а справу направити на новий розгляд.

4. Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху з огляду на таке.

5. Частиною 2 ст.292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) передбачено, що якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, передбачених ст.290 цього Кодексу, то така скарга залишається без руху.

Щодо вимог особи, яка подає скаргу

6. Відповідно до п.6 ч.2 ст.290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено вимоги особи, яка подає скаргу.

7. Скаржник у прохальній частині касаційної скарги просить "ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, а справу направити на новий розгляд".

8. Тобто скаржник одночасно просить ухвалити два фактично взаємовиключні рішення за результатами перегляду і скасування оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій, які відносяться до повноважень суду касаційної інстанції (ст.308 ГПК).

9. Верховний Суд зазначає, що вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні бути повними та однозначними, тобто містити інформацію не лише про те, які судові рішення оскаржуються, а й про те, які повноваження суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних рішень.

10. Оскільки правильність оформлення касаційної скарги, її змісту та форми покладається саме на заявника касаційної скарги, Верховний Суд звертає увагу скаржника на необхідності уточнити/конкретизувати вимоги касаційної скарги.

Щодо підстав касаційного оскарження

11. Відповідно до п.5 ч.2 ст.290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) ст.287 цього Кодексу підстави (підстав).

12. Відповідно до ч.2 ст.287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу.

13. У разі подання касаційної скарги на підставі п.1 ч.2 ст.287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абз.2 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу).

14. У цьому випадку необхідно чітко вказати:

- норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд неправильно застосував в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;

- обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

15. У разі подання касаційної скарги на підставі п.2 ч.2 ст.287 ГПК в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абз.3 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу). Скаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

16. Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого п.3 ч.2 ст.287 ГПК, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.

17. Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі п.4 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

18. При цьому необхідно враховувати, що за змістом п.1 ч.3 ст.310 ГПК відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч.2 ст.287 цього Кодексу.

19. Системний аналіз наведених положень ГПК дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 ст.287 ГПК, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) ч.2 ст.287 ГПК як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

20. Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) ст.287 ГПК, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

21. Обґрунтовуючи подібність правовідносин, як обов`язкової умови для виникнення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1- 3 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно враховувати, що подібність правовідносин визначається за відповідними критеріями.

22. Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів (пункти 25, 26, 31 постанови від 12.10.2021 у справі №233/2021/19).

23. У касаційній скарзі скаржник посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 ч.2 ст.287, а також п.4 ч.3 ст.310 ГПК.

24. Однак, обґрунтовуючи підставу, передбачену п.1 ч.2 ст.287 ГПК та посилаючись на неправильне застосування (порушення) норм статей 538, 652 та 770 Цивільного кодексу України, скаржник не посилається на відповідні висновки Верховного Суду щодо їх застосування, які не врахували суди в оскаржуваних рішеннях (п.2 розд.І касаційної скарги).

25. Також, обґрунтовуючи підставу, передбачену п.3 ч.2 ст.287 ГПК, скаржник не вказує норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати.

26. У зв`язку із вищезазначеним, скаржнику необхідно уточнити підстави касаційного оскарження судових рішень, врахувавши вимоги щодо їх обґрунтування, які описані у цій ухвалі.

Щодо сплати судового збору

27. Відповідно до п.2 ч.4 ст.290 ГПК до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

28. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом "Про судовий збір".

29. Згідно з ч.1 ст.4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

30. Ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

31. Ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви немайнового характеру, становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

32. За подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (пп.5 п.2 ч.2 ст.4 Закону "Про судовий збір").

33. Відповідно до ч.3 ст.4 Закону "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч.2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

34. Враховуючи предмет позову, а також вимоги касаційної скарги, скаржник при її подачі повинен був сплатити судовий збір у розмірі 9 689,60 грн, розрахований таким чином: 3 028,00 грн (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025) х 2 вимоги немайнового характеру, які оскаржуються х 200% х 0,8.

35. Оскільки скаржник не надав документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, то касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених п.2 ч.4 ст.290 ГПК.

36. Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми та змісту подання касаційної скарги.

37. Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху.

38. З огляду на залишення касаційної скарги без руху, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та про зупинення виконання оскаржуваних рішень залишаються без розгляду до усунення недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, ст.4 Закону "Про судовий збір", Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Притули Олега Олександровича на Господарського суду Чернівецької області від 17.04.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 01.09.2025 у справі №926/80/25 залишити без руху.

2. Надати фізичній особі-підприємцю Притули Олега Олександровича строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити фізичній особі-підприємцю Притули Олега Олександровича, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя О. Кібенко