СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Харків Справа № 922/3063/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А. , суддя Попков Д.О.

за участю секретаря судового засідання Гаркуши О.Л.,

представників:

від позивачів-1, 2 - Овдієнко Т.В. (у режимі відеоконференції);

від позивачів-1, 2 - Данило С.М. (у режимі відеоконференції);

від відповідача Василенко Н.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.1969Х/3) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.09.2025 (суддя Пономаренко Т.О., повний текст складено 03.09.2025), постановлену за результатом розгляду заяви представника позивачів адвоката Данила Сергія Михайловича про забезпечення позову у справі №922/3063/25

за позовом

1) ОСОБА_1 , с.Антонівка Харківської області,

2) ОСОБА_2 , с.Антонівка Харківської області,

до Селянського (фермерського) господарства "Олександрівське", с.Кегичівка Харківської області,

про визнання недійсним рішення та статуту, визначення розміру статутного капіталу та розміру часток

01.09.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Селянського (фермерського) господарства "Олександрівське", в якій просять суд:

1) визнати недійсним рішення щодо виключення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зі складу членів Селянського (фермерського) господарства Олександрівське (ЄДРПОУ - 31929712), засвідчене протоколом №1/24 загальних зборів учасників (власників, членів) Селянського (фермерського) господарства Олександрівське від 14.10.2024;

2) визначити розмір статутного капіталу Селянського (фермерського) господарства Олександрівське (ЄДРПОУ - 31929712) у сумі 48 000,00 грн.;

3) визначити розміри часток у Селянському (фермерському) господарстві Олександрівське (ЄДРПОУ - 31929712):

- у ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) - 20,84% (10 000,00 грн.);

- у ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) - 25% (12 000,00 грн.);

- у ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) - 52,08% (25 000,00 грн.);

- у ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) - 2,08% (1 000,00 грн.);

4) визнати недійсним статут Селянського (фермерського) господарства Олександрівське (ЄДРПОУ - 31929712), затверджений протоколом №1/24 загальних зборів учасників (власників, членів) Селянського (фермерського) господарства Олександрівське від 14.10.2024,

а також стягнути з Селянського (фермерського) господарства Олександрівське (ЄДРПОУ - 31929712) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 200 000,00 грн.

У позові заявники зазначають, що у 2002 році було засновано СФГ «Олександрівське», членами якого були ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ; головою господарства було обрано ОСОБА_4 . Однак у кінці червня 2025 року позивачам стало відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виключено із членів господарства з чим заявники не погоджуються.

Відповідно до поданої в цей же день заяви про забезпечення позову, позивачі просили суд забезпечити позовну заяву про визнання недійсним рішення, визначення розміру статутного капіталу, визначення розміру часток, визнання недійсним статуту, шляхом застосування наступних заходів забезпечення позову:

- накладення арешту на банківські рахунки Селянського (фермерського) господарства Олександрівське (ЄДРПОУ - 31929712);

- заборони ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) відчужувати частки у статутному капіталі Селянського (фермерського) господарства Олександрівське (ЄДРПОУ - 31929712);

- заборони державним реєстраторам вносити зміни щодо відомостей про юридичну особу - Селянське (фермерське) господарство Олександрівське (ЄДРПОУ - 31929712) до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.09.2025 у справі №922/3063/25 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування ухвали господарський суд вказав наступне:

- у поданій позивачем на розгляд суду заяві про забезпечення позову викладені лише припущення заявника щодо існування ризиків того, що ОСОБА_4 , як головою СФГ Олександрівське, буде перереєстровано господарство на будь-яку іншу особу з метою приховування своїх незаконно прийнятих рішень, а також того, що нею будуть виведені грошові кошти з господарства на будь-які інші банківські рахунки або знято готівкою задля уникнення їхнього перерозподілу між усіма членами СФГ Олександрівське у випадку прийняття позитивного рішення судом на користь позивачів, а також щодо ймовірності невиконання відповідачем рішення суду з посиланням на те, що між сторонами виник спір щодо визнання недійсним рішення СФГ Олександрівське, яке прямо порушує права і законні інтереси позивачів, визначення розміру статутного капіталу, визначення розміру часток, визнання недійсним статуту, прийнятого також оскаржуваним рішенням; сам факт існування спору між сторонами не є підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

- решта доводів поданої заяви про забезпечення позову стосуються з`ясування обставин обґрунтованості позовних вимог та зводяться до оцінки обставин справи, які мають бути досліджені під час розгляду справи по суті, тому не враховуються судом при розгляді поданої заяви.

- заявником до заяви про забезпечення позову не додано жодного доказу наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову; доданий до позовної заяви аудіозапис, на який посилається заявник в заяві про забезпечення позову, є електронним доказом, поданим в порядку ст.164 ГПК України, який буде досліджено в межах розгляду справи у відповідності до вимог ГПК України.

- заявником не надано доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, направлених на ухилення від виконання рішення, у разі задоволення позову;

- будь-яких належних доказів співмірності прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна (грошових коштів), на яке вимагається накладення арешту, заявником до заяви не надано; заявник взагалі не вказує суму грошових коштів, в межах якої просить накласти арешт, а просить накласти арешт на банківські рахунки відповідача, тобто фактично на всі кошти, розміщені на відповідних рахунках.

Східним апеляційним господарським судом через канцелярію суду отримано апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.09.2025 у справі №922/3063/25, підписану представником позивачів адвокатом Данило Сергієм Михайловичем. У прохальній частині апеляційної скарги викладені наступні вимоги: скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.09.2025 у справі №922/3063/25 та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позовної заяви до Селянського (фермерського) господарства "Олександрівське" про визнання недійсним рішення, визначення розміру статутного капіталу, визначення розміру часток, визнання недійсним статуту задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування скарги заявник наводить наступні доводи:

- справжніх підстав для виключення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зі складу членів Селянського (фермерського) господарства Олександрівське не існувало, таке рішення було прийнято виключно з корисливих мотивів та з численними порушеннями чинного законодавства; вказане рішення було прийнято головою господарства ОСОБА_4 через особисту неприязнь до виключених членів (що підтверджується наданим до матеріалів справи аудіозаписом);

- 15.08.2025 було проведено зміни часток засновників у статутному капіталі СФГ «Олександрівське», а саме, у ОСОБА_4 змінилася частка з 1000,00 грн на 13250,00 грн, а ОСОБА_3 з 250000,00 грн на 12480,00 грн; вказане підтверджує умисел ОСОБА_4 привласнити майно СФГ «Олександрівське» незаконним шляхом, про що свідчить і непоставлення на баланс господарства техніки, яка була надана позивачами в якості вкладу до статутного капіталу СФГ «Олександрівське»;

- існують об`єктивні сумніви щодо неупередженості державного реєстратора, який офіційно реєструє такі зміни щодо СФГ «Олександрівське», у зв`язку з чим позивачами було подано до Міністерства юстиції України скаргу на дії державного реєстратора Вільхівської сільської ради Харківського району Орлової Н.О.;

- існують обґрунтовані ризики того, що ОСОБА_4 як головою СФГ «Олександрівське» буде перереєстровано господарство на будь-яку іншу особу з метою «приховування» своїх незаконно прийнятих рішень, у чому їй може сприяти державний реєстратор, а також того, що нею будуть виведені грошові кошти з господарства на будь-які інші банківські рахунки або знято готівкою задля уникнення їхнього перерозподілу між усіма членами СФГ «Олександрівське» у випадку прийняття рішення суду на користь позивачів;

- до апеляційної скарги додаються заяви свідків від 11.09.2025, з яких вбачається у діях ОСОБА_4 умисел приховувати свої незаконні рішення, у тому числі шляхом перереєстрації господарства та його майна на інших осіб.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2025 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А., суддя Попков Д.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.09.2025, зокрема, апеляційну скаргу залишено без руху. Запропоновано апелянту (апелянтам) усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме: уточнити, чи є подана апеляційна скарга спільною апеляційною скаргою двох позивачів чи скаргою одного з них (рішення оскаржується в інтересах двох позивачів чи одного з них); надати докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 028,00 грн. (платник - ОСОБА_2 ), у разі, якщо до суду апеляційної інстанції подана спільна апеляційна скарга. Вказаною ухвалою також витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 03.09.2025 у справі №922/3063/25, необхідні для розгляду скарги.

Через підсистему «Електронний суд» 18.09.2025 від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, за змістом якої заявник уточнив, що апеляційна скарга подана адвокатом Данило С.М. в інтересах одного з позивачів, а саме ОСОБА_1 , яким і був сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн; відсутня необхідність сплати судового збору також ОСОБА_2 , оскільки подана апеляційна скарга не є спільною.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.09.2025, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.09.2025 у справі №922/3063/25. Встановлено строк по 03.10.2025 (включно) для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв та/або клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги. Призначено розгляд означеної апеляційної скарги на 08.10.2025 о 12:30 год. Звернуто увагу Селянського (фермерського) господарства "Олександрівське" на визначений ч.6 ст.6 ГПК України обов`язок зареєструвати електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, та роз`яснити можливість ознайомлення з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами.

22.09.2025 від Господарського суду Харківської області надійшли матеріали оскарження ухвали від 03.09.2025 у справі №922/3063/25.

07.10.2025, тобто після закінчення установленого судом строку, представник Селянського (фермерського) господарства "Олександрівське" через систему "Електронний суд" надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарг, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 03 вересня 2025 року залишити без змін.

В обґрунтування відзиву вказаний учасник справи зазначає наступне:

- прийняття рішень учасниками на загальних зборах щодо зміни часток учасників СФГ, викликане тільки необхідністю провадження нормальної господарської діяльності (отримання банківського кредиту на придбання основних засобів), а не «маніпуляції», як стверджує апелянт;

- припущення представника позивачів, що відповідачем буде «перереєстровано господарство на будь-яку іншу особу з метою приховування своїх незаконно прийнятих рішень» є вигаданим, оскільки з моменту прийняття учасниками господарства рішення 14.10.2024, що оскаржується, пройшло багато часу, однак на сьогодні господарство не «перереєстроване», а продовжує свою господарську діяльність, купує нову техніку, збільшує основні засоби, укладає довгострокові договори;

- представник позивачів у позовній заяві визначив у цій справі характер спору як немайновий, однак просить забезпечити позов накладанням арешту на рахунки господарства без наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; такий вид забезпечення не спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову у справі, що розглядається, крім того, такий захід забезпечення позову заблокує господарську діяльність СФГ "Олександрівське";

- до заяви про забезпечення позову не додано жодного доказу наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову.

Представник Селянського (фермерського) господарства "Олександрівське" просить суд поновити пропущений строк подання відзиву, посилаючись на те, що копія ухвали від 19.09.2025 про відкриття апеляційного провадження отримана господарством лише 30.09.2025, договір про надання правничої допомоги СФГ "Олександрівське" укладений з адвокатом 26.09.2025; для надання правничої допомоги, ознайомлення з матеріалами справи та підготовки відзиву на апеляційну скаргу потрібен певний час, а доступ до матеріалів справи в підсистемі «Електронний суд» представникові було відкрито 30.09.2025.

У судовому засіданні 08.10.2025 представник відповідача підтримав вказане клопотання про поновлення пропущеного строку подання відзиву на апеляційну скаргу.

Представники позивачів просили суд у разі прийняття вказаного відзиву оголосити в судовому засіданні перерву для надання їм можливості ознайомитися зі змістом відзиву.

Розглянувши клопотання відповідача про поновлення пропущеного строку подання відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.4 ст.262 ГПК України в ухвалі про відкриття апеляційного провадження зазначається, зокрема, строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу.

Частиною 1 ст.263 ГПК України унормовано, що учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Наведені норми пов`язують можливість поновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Якщо поновлення процесуального строку здійснюється за заявою сторони, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

ГПК України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Як вбачається з матеріалів справи, копію ухвали від 19.09.2025 про відкриття апеляційного провадження дійсно було отримано відповідачем лише 30.09.2025. Однак причиною цьому стали не об`єктивні та непереборні обставини, а виключно те, що на час постановлення вказаної ухвали відповідач, всупереч вимогам ч.6 ст.6 ГПК України, не зареєстрував електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, у зв`язку з чим копію ухвали було направлено на його адресу поштою. Натомість учасники справи, які станом на 19.09.2025 мали зареєстровані електронні кабінети, отримали копію вказаної ухвали того ж дня, 19.09.2025, о 16:24 год.

Окрім того, як уже зазначалося, суд встановив строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв та/або клопотань по 03.10.2025 (включно). Тобто відповідач, отримавши ухвалу суду в межах зазначеного строку (враховуючи також, що, як вбачається з доданих до апеляційної скарги доказів, апелянт надіслав поштою копію скарги з усіма додатками на адресу Селянського (фермерського) господарства "Олександрівське" ще 12.09.2025), не був позбавлений можливості надати відзив на апеляційну скаргу до 03.10.2025.

Посилання відповідача на те, що договір про надання правничої допомоги СФГ "Олександрівське" укладено з адвокатом лише 26.09.2025 і що доступ до матеріалів справи в підсистемі «Електронний суд» представникові було відкрито 30.09.2025, також, на думку колегії суддів не є переконливими аргументами, оскільки відповідне належить до внутрішньої організації роботи самого відповідача із забезпечення представництва інтересів СФГ "Олександрівське" в суді. Заявником також не обґрунтовано, чому представникові після отримання доступу до матеріалів справи знадобився такий значний час (до 07.10.2025) для підготовки та подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, оскільки в даному випадку відповідачем не доведено об`єктивної неможливості вчинення такої процесуальної дії як подання відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для поновлення цього строку в порядку ст.119 ГПК України, у зв`язку з чим, в силу вищенаведених приписів ст.118 ГПК України, вказаний відзив не приймається судом до розгляду (що не позбавляє представника відповідача права наводити заперечення проти доводів апелянта в судовому засіданні).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку також про відмову в задоволенні усного клопотання представників позивачів про відкладення розгляду справи для надання їм можливості ознайомитися з відзивом відповідача на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 08.10.2025 представник апелянта також просив дослідити та врахувати нові докази, додані до апеляційної скарги, а саме нотаріально засвідчені заяви свідків та копію скарги на дії державного реєстратора від 11.09.2025 (із доказами її направлення до Міністерства юстиції України).

Стосовно вказаного клопотання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1, 2 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та (одночасно) перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно із частиною 3 ст.269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази про неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається з матеріалів апеляційного оскарження ухвали, нотаріально посвідчені заяви свідків, датовані 22.08.2025 та 26.08.2025, не є новими доказами, оскільки їх було додано до позовної заяви.

Водночас, нотаріально посвідчені заяви свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 11.09.2025, а також скарга на дії державного реєстратора від 11.09.2025 є доказами, яких не існувало на момент постановлення оскаржуваної ухвали суду від 03.09.2025.

Колегія суддів зазначає, що така обставина як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку ст. 269 ГПК України. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність (постанови Верховного Суду від 09.12.2020 у справі №924/232/18, від 16.04.2024 у справі №922/331/23, від 29.05.2025 у справі № 922/4391/23 (922/2216/24) тощо).

Отже, колегія суддів відмовляє у клопотанні апелянта про дослідження та врахування нових доказів під час даного апеляційного провадження.

Стосовно суті апеляційної скарги, представники позивачів просили суд її задовольнити; представник відповідача просив залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали оскарження ухвали, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на наступне.

Під час розгляду апеляційної скарги перед Східним апеляційним господарським судом постало питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, які полягають у накладенні арешту на банківські рахунки Селянського (фермерського) господарства Олександрівське (ЄДРПОУ - 31929712); забороні ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) відчужувати частки у статутному капіталі Селянського (фермерського) господарства Олександрівське (ЄДРПОУ - 31929712); забороні державним реєстраторам вносити зміни щодо відомостей про юридичну особу - Селянське (фермерське) господарство Олександрівське (ЄДРПОУ - 31929712) до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Колегія суддів зазначає, що реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному ст.ст.55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.

Порядок вжиття судом заходів забезпечення позову врегульований статтями 136, 137, 140, 144 ГПК України.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає ст.136 ГПК України, згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову (ч.1). Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ч.2).

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Згідно з п.1 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24.05.2023 у справі №906/1162/22, від 29.06.2023 у справі №925/1316/22, від 18.05.2023 у справі №910/14989/22, від 24.06.2022 у справі №904/8506/21.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі №910/15328/23, від 16.11.2023 у справі №921/333/23, від 13.07.2022 у справі №904/4710/21.

За загальним правилом достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Водночас, слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Варто акцентувати увагу, що у випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру (як у розглядуваному випадку), судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Має також досліджуватись, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.12.2021 у справі №922/1930/21, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 13.05.2021 у справі №916/2761/20.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі №754/5683/22, при застосуванні заходів забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами; 4) дійсної мети звернення особи до суду із заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

При цьому під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі №910/15328/23, від 10.11.2020 у справі №910/1200/20.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник стверджував про такі обставини:

- справжніх підстав для виключення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зі складу членів Селянського (фермерського) господарства Олександрівське не існувало, таке рішення було прийнято виключно з корисливих мотивів та з численними порушеннями чинного законодавства; вказане рішення було прийнято головою господарства ОСОБА_4 через особисту неприязнь до виключених членів (що підтверджується наданим до матеріалів справи аудіозаписом);

- 15.08.2025 було проведено зміни часток засновників у статутному капіталі СФГ «Олександрівське», а саме, у ОСОБА_4 змінилася частка з 1000,00 грн на 13250,00 грн, а ОСОБА_3 з 250000,00 грн на 12480,00 грн; вказане підтверджує умисел ОСОБА_4 привласнити майно СФГ «Олександрівське» незаконним шляхом, про що свідчить і непоставлення на баланс господарства техніки, яка була надана позивачами в якості вкладу до статутного капіталу СФГ «Олександрівське»;

- існують об`єктивні сумніви щодо неупередженості державного реєстратора, який офіційно реєструє такі зміни щодо СФГ «Олександрівське», у зв`язку з чим позивачами було подано до Міністерства юстиції України скаргу на дії державного реєстратора Вільхівської сільської ради Харківського району Орлової Н.О.;

- існують обґрунтовані ризики того, що ОСОБА_4 як головою СФГ «Олександрівське» буде перереєстровано господарство на будь-яку іншу особу з метою «приховування» своїх незаконно прийнятих рішень, у чому їй може сприяти державний реєстратор, а також того, що нею будуть виведені грошові кошти з господарства на будь-які інші банківські рахунки або знято готівкою задля уникнення їхнього перерозподілу між усіма членами СФГ «Олександрівське» у випадку прийняття рішення суду на користь позивачів;

- враховуючи, що між сторонами виник спір щодо визнання недійсним рішення СФГ «Олександрівське», яке прямо порушує права і законні інтереси позивачів, визначення розміру статутного капіталу, визначення розміру часток, визнання недійсним статуту, є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у цій справі.

Надаючи оцінку вищевказаному обґрунтуванню (яке також наведено і в апеляційній скарзі), колегія суддів зазначає, що частина аргументів заявника, зокрема, щодо посилань на відсутність підстав для виключення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зі складу членів Селянського (фермерського) господарства Олександрівське, дійсно стосуються суті спору, а не питань забезпечення позову, на що обґрунтовано вказано господарським судом в оскаржуваній ухвалі.

Колегія суддів також погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вимога про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на банківські рахунки Селянського (фермерського) господарства Олександрівське не узгоджується з предметом спору, окрім того, заявник не вказує суму грошових коштів, у межах якої просить накласти арешт, а просить накласти арешт на банківські рахунки відповідача, тобто фактично на всі кошти, розміщені на відповідних рахунках.

У судовому засіданні 08.10.2025 представник апелянта стверджував, що такий захід має запобігти неправомірному розподілу дивідендів, які належать до виплати учасникам господарства. Разом з тим, як було встановлено вище, позовні вимоги не стосуються стягнення дивідендів, отже, накладення арешту на банківські рахунки відповідача у даному випадку вочевидь не відповідає вимогам щодо співмірності заходів забезпечення позову.

Стосовно інших вимог заявника, колегія суддів зазначає наступне.

У заяві про забезпечення позову містилася вимога щодо заборони ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) відчужувати частки у статутному капіталі Селянського (фермерського) господарства Олександрівське (ЄДРПОУ - 31929712).

На думку суду апеляційної інстанції, можливість вчинення вказаними особами відповідних дій є беззаперечною. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права учасників Селянського (фермерського) господарства у будь-який момент розпорядитися своїми частками у статутному капіталі господарства) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Схожі висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22, у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі №910/15328/23, від 14.05.2024 у справі №924/1351/20 (924/1227/23).

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 10.09.2021 у справі 910/18567/20, оскільки позивачем оскаржується рішення загальних зборів товариства, яким зменшено розмір його частки на 29,91% та збільшено відповідно розмір частки іншого учасника на 29,91%, тобто оскаржується правомірність зменшення частки одного учасника та відповідно збільшення частки іншого учасника, застосований судами захід забезпечення позову шляхом заборони зазначеному іншому учаснику здійснювати відчуження частки, що становить 29,91% в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, відповідає положенням пункту 4 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, яким передбачено, що позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

У постанові від 20.09.2024 у справі № 911/571/24 (в якій було заявлено позов про визначення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників товариства) Верховний Суд, надаючи оцінку співмірності обраного заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку в статутному капіталі, зазначив, що тимчасове обмеження власника спірної частки на її відчуження спрямоване виключно на збереження існуючого становища та на ефективний захист порушених прав та інтересів позивача у випадку задоволення позову; такий захід не завдасть збитків ні відповідачам, ні іншим особам та не позбавить можливості здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплати податків тощо.

У судовому засіданні 08.10.2025 представник відповідача пояснив, що у серпні 2025 року дійсно було змінено розмір часток засновників у статутному капіталі СФГ «Олександрівське».

Місцевий господарський суд, зазначивши в оскаржуваній ухвалі, що заявником до заяви про забезпечення позову не додано жодного доказу наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову - водночас не надав оцінки вищенаведеним обставинам (щодо здійсненої зміни розміру часток у статутному капіталі СФГ «Олександрівське» у серпні 2025 року), на які посилалися позивачі і які не заперечуються відповідачем.

За твердженням представника відповідача в судовому засіданні 08.10.2025, зміна розміру часток не свідчить про будь-який умисел щодо порушення прав позивачів, а була необхідною лише для отримання банківського кредиту.

Однак колегія суддів вважає, що факт вчинення зазначених дій з високою ймовірністю свідчить про те, що розмір часток учасників у статутному капіталі СФГ «Олександрівське» може бути змінено і в подальшому, також частки можуть бути відчужені до вирішення спору в даній справі, отже, припущення про те, що у разі задоволення позову поновлення прав позивачів може бути утруднено, суд апеляційної інстанції визнає достатньо обґрунтованим, враховуючи, що позовні вимоги стосуються, зокрема, саме визначення розміру часток учасників у статутному капіталі відповідача.

У заяві про забезпечення позову містилася також вимога щодо заборони державним реєстраторам вносити зміни щодо відомостей про юридичну особу - Селянське (фермерське) господарство Олександрівське (ЄДРПОУ - 31929712) до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Колегія суддів зазначає, що, оскільки позовні вимоги стосуються складу учасників господарства, розміру їх часток, визнання недійсним його статуту, то наявність у відповідача можливості до вирішення спору в цій справі зареєструвати відповідні зміни також дає підставу для достатньо обґрунтованого припущення про те, що у разі невжиття вищезазначеного заходу забезпечення позову можуть виникнути обставини, які в подальшому, у разі задоволення позовних вимог, об`єктивно перешкоджатимуть ефективному захисту прав позивачів, внаслідок чого останні будуть змушені ініціювати нові судові спори для досягнення кінцевої мети поновити свої права на частки у статутному капіталі Селянського (фермерського) господарства Олександрівське (у визначеному в позовній заяві розмірі). Тобто здійснення реєстраційних дій по відношенню до спірного майна та прав до вирішення спору може зробити недосяжною легітимну мету спору в цій справі.

Верховний Суд у постанові від 16.05.2023 у справі № 906/151/23 визнав правильним висновок судів попередніх інстанцій про те, що вказані у заяві про забезпечення позову обставини достатньо свідчать про існування реальної загрози вчинення щодо спірних об`єктів нерухомого майна (згідно переліку) будь-яких реєстраційних дій, в тому числі спроб реєстрації нових речових прав до прийняття рішення у цій справі, що ускладнить або унеможливить захист та поновлення прав позивача як учасника товариства з обмеженою відповідальністю в межах одного судового провадження у разі задоволення позову.

Застосування заходу забезпечення позову у вигляді заборони визначених реєстраційних дій фіксує наявний стан керівних органів / органів управління юридичної особи до вирішення спору. Вказане не створює невиправданих перешкод у здійсненні статутної та економічної діяльності юридичної особи, однак запобігає розширенню пред`явлених позовних вимог, кола учасників справи, сприяє забезпеченню принципу ефективного захисту прав у судовому процесі. Такі висновки викладено в постанові Верховного Суду від 15.05.2025 у справі №910/13979/24.

Отже, на думку колегії суддів вищевказані заходи забезпечення позову - заборона ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відчужувати частки у статутному капіталі Селянського (фермерського) господарства Олександрівське та заборона державним реєстраторам вносити зміни щодо відомостей про юридичну особу - Селянське (фермерське) господарство Олександрівське до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відповідають предмету позовних вимог, тобто є співмірними із заявленими позовними вимогами.

За висновками судової колегії, існує реальна загроза того, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду.

Відтак, Східний апеляційний господарський суд вважає помилковими протилежні висновки суду першої інстанції про те, що заявником відповідної загрози не доведено.

Суд першої інстанції, зазначивши про недоведеність припущень щодо існування ризиків подальшої зміни розміру часток, перереєстрації господарства на іншу особу тощо, навів лише загальний висновок про те, що сам факт існування спору між сторонами не є підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

При цьому господарський суд залишив поза увагою специфіку визначення наявності або відсутності підстав для застосування вищевказаних заходів забезпечення позову у співвідношенні зі змістом позовних вимог у даній справі, застосувавши до заявника завищений (заздалегідь недосяжний) стандарт доказування, що мало наслідком порушення балансу інтересів сторін.

Водночас, відповідні тимчасові обмеження, які спрямовані на створення для позивачів гарантій того, що у разі позитивного рішення суду вони отримають задоволення своїх вимог, на думку суду апеляційної інстанції, не призведуть до порушення прав відповідача, його засновників (учасників) або інших осіб на володіння належним їм майном та до перешкоджання господарській діяльності Селянського (фермерського) господарства «Олександрівське».

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що доводи апелянта частково підтвердилися під час апеляційного провадження а саме, в частині необґрунтованості відмови місцевого господарського суду у задоволенні заяви про забезпечення позову щодо заборони ОСОБА_4 , ОСОБА_3 відчужувати частки у статутному капіталі Селянського (фермерського) господарства "Олександрівське", заборони державним реєстраторам вносити зміни щодо відомостей про юридичну особу - Селянське (фермерське) господарство "Олександрівське" до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Отже, в цій частині оскаржувана ухвала підлягає скасуванню як така, що постановлена за наслідками неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, із прийняттям нового рішення про задоволення вимог заявника в зазначеній частині.

Відповідно, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати за подання апеляційної скарги будуть розподілені пропорційно задоволених вимог за результатом розгляду справи.

Керуючись ст.129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.09.2025 у справі №922/3063/25 скасувати в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову щодо заборони ОСОБА_4 , ОСОБА_3 відчужувати частки у статутному капіталі Селянського (фермерського) господарства "Олександрівське", заборони державним реєстраторам вносити зміни щодо відомостей про юридичну особу - Селянське (фермерське) господарство "Олександрівське" до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Прийняти в цій частині нове рішення.

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) відчужувати частки у статутному капіталі Селянського (фермерського) господарства "Олександрівське" ().

Заборонити державним реєстраторам вносити зміни щодо відомостей про юридичну особу - Селянське (фермерське) господарство "Олександрівське" () до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У решті ухвала без змін.

Дана постанова відповідно до ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом. Строк пред`явлення даної постанови до виконання складає три роки, починаючи з наступного дня після набрання даною постановою законної сили.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження визначені ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 16.10.2025.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.А. Істоміна

Суддя Д.О. Попков