ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.2025 м. Івано-ФранківськСправа № 909/884/25

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О. В.

секретар судового засідання Михайлюк А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "Німецькі корми"

79024, вул. Б. Хмельницького, буд. 212, м. Львів, Львівська область

до відповідача: Фермерського господарства "Борщівське КБ"

78317, вул. Бригадна, буд.5, с. Борщівська Турка, Снятинський район, Івано-Франківська область

про стягнення 618 739 грн 84 коп. заборгованості

за участю представників сторін:

від позивача: Дудяк Ростислав Анатолійович;

від відповідача: Ружицький Віталій Миколайович

ВСТАНОВИВ: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД "Німецькі корми" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Фермерського господарства "Борщівське КБ" про стягнення 618 739 грн 84 коп. заборгованості, з них: 518 066 грн - основний борг, 67 164 грн 06 коп. - пеня, 26 952 грн 34 коп. інфляційні втрати та 6 557 грн 44 коп. - 3% річних.

Відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 28.07.2025, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 25.08.2025; встановив сторонам строк для надання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення.

Позивачу ухвалу про відкриття провадження у справі від 28.07.2025 направлено в його електронний кабінет, що відповідає приписам частин 7 та 11 ст.242 ГПК України та доставлено електронного кабінету 28.07.2025 о 14:07, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 29.07.2025. Відповідачу копію цієї ухвали вручено 01.08.2025, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до пунктів 2, 3 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

11.08.2025 через систему "Електронний суд" до суду від відповідача надійшло клопотання від 09.08.2025 (вх.№6955/25) про продовження відповідачу встановленого ухвалою суду від 28.07.2025 строку для подання відзиву на позов до 01.09.2025, яке обґрунтоване тим, що уповноважений представник відповідача, який вступив у справу, перебуватиме у відпустці з 11 по 24 серпня 2025 року включно, що як наслідок унеможливлює в повній мірі та належним чином реалізувати процесуальне право відповідача на подання відзиву та доказів на його підтвердження у встановлені судом строки.

22.08.2025 через систему "Електронний суд" до суду від позивача надійшло клопотання від 22.08.2025 (вх.№13785/25) про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з участю адвоката в іншій справі №914/466/23(914/2366/24).

25.08.2025 через систему "Електронний суд" до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 23.08.2025 (вх.№13846/25), в якому відповідач просив:

- продовжити відповідачу встановлений ухвалою суду від 28.07.2025 строк для надання відзиву на позовну заяву;

- провадження у справі №909/884/25 в частині стягнення з відповідача в користь позивача 518066 грн 00 коп. заборгованості за договором поставки від 17.08.2023 року №17.08/2023 закрити та повернути позивачу судовий збір;

- зменшити розмір інфляційних втрат до 1000 грн 00 коп., 3% річних - до 800 грн 00 коп., пені - до 2000 грн 00 коп.;

- зменшити витрати на правову допомогу до 2500 грн 00 копійок.

В підготовчому засіданні 25.08.2025 суд задовольнив клопотання відповідача про продовження процесуального строку на подання відзиву на позов; прийняв відзив на позов до розгляду; задовольнив клопотання позивача про відкладення підготовчого засідання та відклав підготовче засідання на 25.09.2025, про що представник відповідача повідомлений в судовому засіданні, а позивач - ухвалою повідомленням про судове засідання від 25.08.2025.

29.08.2025 через систему "Електронний суд" до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву від 29.08.2025 (вх.№14209/25).

23.09.2025 через систему "Електронний суд" до суду від позивача надійшло клопотання від 23.09.2025 (вх.№15503/25) про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

24.09.2025 через систему "Електронний суд" до суду від відповідача надійшли заперечення від 24.09.2025 (вх.№15598/25) на заяву позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

За наслідками підготовчого засідання 25.09.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 13.10.2025, про що представників сторін повідомлено в судовому засіданні.

07.10.2025 через систему "Електронний суд" до суду від позивача надійшли додаткові пояснення від 07.10.2025 (вх.№16348/25).

09.10.2025 через систему "Електронний суд" до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення від 09.10.2025 (вх.№16571/25).

В судовому засіданні 13.10.2025 суд розглянув справу по суті та перейшов до стадії ухвалення рішення; відклав ухвалення та проголошення скороченого рішення на 16.10.2025, про що представників сторін повідомлено в судовому засіданні.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Позиція позивача: позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення договірних зобов`язань за договором поставки відповідач не здійснив в повному обсязі оплату отриманого товару, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 518 066 грн 00 коп., на яку відповідачу нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

У зв`язку із сплатою відповідачем суми основного боргу після подання позовної заяви, позивач просив суд стягнути з відповідача 67 164 грн 06 коп. пені, 26 952 грн 34 коп. інфляційних втрат, 6 557 грн 44 коп. 3% річних, а також понесені позивачем судові витрати.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення розміру пені, 3% річних та інфляційних втрат позивач заперечив, мотивуючи тим, що розмір нарахованої пені обумовлений тривалою несплатою відповідачем заборгованості; розмір 3% річних - це законодавчо встановлений та мінімальний розмір процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником, не підлягає зменшенню судом; інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, вони входять до складу грошового зобов`язання і виступають способом захисту майнового права та інтересу. Відтак, твердження відповідача про необхідність зменшення нарахованих позивачем трьох процентів річних та інфляційних втрат не відповідає статті 625 ЦК України та постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі №903/602/24.

Позиція відповідача: представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що предмет спору в частині стягнення суми основного боргу відсутній, оскільки відповідач сплатив в користь позивача 518066 грн 00 коп. заборгованості за договором поставки, в підтвердження чого надав платіжні інструкції №43 від 01.08.2025, №82 від 22.08.2025 та №696 від 22.08.2025. В частині позовних вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку із сплатою відповідачем суми основного боргу та необхідністю дотримання балансу інтересів обох сторін, просив зменшити їх розмір, а саме розмір інфляційних втрат до 1000 грн 00 коп., 3% річних - до 800 грн 00 коп., пені - до 2000 грн 00 коп.

Також відповідач просив зменшити розмір витрат позивача на правничу допомогу до 1000 грн 00 коп., мотивуючи тим, що позивачем не дотримано вимог стосовно співмірності заявлених до стягнення витрат із складністю наданої правничої допомоги, її обсягом та витраченим адвокатом часом. Водночас зазначив, що категорія даного спору не відноситься до складної, представництво у справі не вимагало від адвоката дослідження значного обсягу доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, заслухавши представників сторін, надавши оцінку доказам у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд встановив таке.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

17.08.2023 між ТОВ "ТД "Німецькі Корми" (постачальник) та ФГ "Борщівське КБ" (покупець) укладено договір поставки №17.08/2023, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався передати покупцеві товар, перелік, кількість, узгоджена сторонами, ціна та загальна вартість поставки яких вказана у рахунках (далі - товар), а покупець зобов`язався прийняти товар та сплатити за нього узгоджену грошову суму на умовах, викладених у даному Договорі.

Згідно з п. 2.1 договору, кількість, асортимент і одиниці виміру товару узгоджуються сторонами при складанні замовлення та зазначаються постачальником у рахунках та видаткових накладних на кожну поставку товару.

В п. 3.2 договору визначено, що датою отримання товару та перехід права власності на товар вважається дата підписання видаткової накладної покупцем або його уповноваженим представником.

Ціни на товар попередньо узгоджені сторонами та ціни за товар вказуються у видаткових накладних у національній валюті України - гривні (п. 4.1 договору).

За змістом п. 5.1 договору, покупець здійснює оплату вартості товарів протягом 7 календарних днів з моменту поставки товару на основі видаткової накладної.

Згідно з п. 7.2 договору, за несвоєчасну або неповну оплату вартості товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплати (недооплати) за кожен день прострочення до моменту повного виконання покупцем свого зобов`язання щодо оплати.

В п. 10.6 договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2023, але в будь-якому випадку до виконання сторонами своїх зобов`язань по даному договору. Якщо жодна із сторін за один календарний місяць до закінчення дії даного договору не заявить у письмовій формі про намір його припинити, договір продовжує свою дію на кожний наступний рік на тих самих умовах.

Відповідно до підписаних та скріплених печатками обох сторін видаткових накладних №НК115 від 17.08.2023 на суму 21 750 грн, №НК141 від 13.09.2023 на суму 144 956 грн, №НК160 від 06.10.2023 на суму 448 996 грн, №НК194 від 16.11.2023 на суму 66 040 грн, №НК241 від 21.12.2023 на суму 464 664 грн, №НК23 від 26.01.2024 на суму 462 670 грн, №НК94 від 20.03.2024 на суму 433 750 грн, №НК138 від 24.04.2024 на суму 360 000 грн, №НК231 від 19.06.2024 на суму 292 500 грн, №НК497 від 21.11.2024 на суму 172 740 грн, на виконання договірних зобов`язань позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 2 868 066 грн, який відповідач оплатив з порушенням встановленого договором строку, що підтверджується банківською випискою від 20.12.2023 на суму 200 000 грн, квитанціями №06/10/2023103 від 06.10.2023 на суму 150 000 грн, №129 від 08.01.2024 на суму 100 000 грн, №147 від 29.02.2024 на суму 80 000 грн, №1 від 05.03.2024 на суму 250 000 грн, №172 від 17.05.2024 на суму 100 000 грн, №178 від 06.06.2024 на суму 150 000 грн, №184 від 24.06.2024 на суму 150 000 грн, №195 від 07.08.2024 на суму 100 000 грн, №234 від 15.10.2024 на суму 100 000 грн, №242 від 23.10.2024 на суму 420 000 грн, №255 від 31.10.2024 на суму 150 000 грн, №268 від 13.11.2024 на суму 100 000 грн, №292 від 05.12.2024 на суму 150 000 грн, №363 від 13.02.2025 на суму 150 000 грн, №43 від 01.08.2025 на суму 150 000 грн, №82 від 22.08.2025 на суму 295 557 грн та №696 від 22.08.2025 на суму 72 509 грн.

Згідно з розрахунками позивача, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань відповідачу нараховано 67 164 грн 06 коп. пені, 6 557 грн 44 коп. 3% річних та 26 952 грн 34 коп. інфляційних втрат.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Із змісту ст. 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають зокрема, з договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За нормами ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За змістом частинам 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

В п. 5.1 договору визначено, покупець здійснює оплату вартості товарів протягом 7 календарних днів з моменту поставки товару на основі видаткової накладної.

Згідно з п. 3.2 договору, датою отримання товару та перехід права власності на товар вважається дата підписання видаткової накладної покупцем.

Таким чином, граничний строк оплати отриманого товару є 7 (сьомий) календарний день з дня підписання видаткової накладної, за якою отримано цей товар.

За встановлених судом обставин, позивач на виконання умов договору поставки поставив відповідачу товар на загальну суму на загальну суму 2 868 066 грн 00 коп., який відповідач оплатив з порушенням встановленого договором строку, з них - 518 066 грн 00 коп. після звернення позивача з позовом до суду.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, провадження у справі в частині стягнення 518 066 грн 00 коп. основного боргу, які сплачені відповідачем після звернення позивача з позовом до суду, належить закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

За змістом ч. 3 ст. 231 ГПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

За приписами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст.611 ЦК України).

Згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону).

В п. 7.2 договору сторони визначили, що за несвоєчасну або неповну оплату вартості товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплати (недооплати) за кожен день прострочення до моменту повного виконання покупцем свого зобов`язання щодо оплати.

За прострочення виконання грошового зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України та п. 7.2 договору за період з 14.02.2025 по 17.07.2025 позивачем нараховано відповідачу 67 164 грн 06 коп. пені, 6 557 грн 44 коп. 3% річних та 26 952 грн 34 коп. інфляційних втрат.

Суд провів перерахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду, відповідно до якого розмір пені за цей період становить 67 164 грн 06 коп., розмір 3% річних - 6 557 грн 44 коп. та розмір інфляційних втрат - 25 862 грн 30 коп.

Отже, за перерахунком суду, заявлені позивачем до стягнення суми пені, 3% річних є обґрунтованими та арифметично правильними, а розмір інфляційних втрат становить 25 862 грн 30 коп.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст.625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Таким чином, враховуючи норми чинного законодавства, у суду відсутні підстави для зменшення розміру нарахованих на суму основного боргу інфляційних втрат та 3 % річних чи відмови у їх стягненні.

У постанові від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 Велика Палата Верховного Суду зазначала, що зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду виснувала про те, що 3 % річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання, і він не підлягає зменшенню судом, а компенсація кредитору інфляційних втрат є мінімальною гарантією захисту його інтересів, яка забезпечує збереження цінності грошових коштів протягом прострочення оплати боржником відповідних товарів, робіт чи послуг, вони не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, а входять до складу грошового зобов`язання і є способом захисту майнового права та інтересу, а тому також не можуть бути зменшені.

Оскільки у цьому контексті (стосовно відсутності права суду зменшувати розмір інфляційних втрат і 3 % річних) правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі № 903/602/24 є останнім, то саме цей висновок підлягає застосуванню судом.

Можливість зменшення судом неустойки передбачена ст.551 ЦК України, відповідно до ч.3 якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Оцінюючи у даній справі можливість зменшення суми пені суд враховує те, що заборгованість за поставлений товар повністю оплачена відповідачем, а також те, що позивачем доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання останньому збитків в результаті дій саме відповідача, не надано.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд, враховуючи дискреційність наданих йому повноважень щодо зменшення розміру штрафних санкцій, виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів обох сторін, вважає справедливим, доцільним, обґрунтованим, таким, що цілком відповідає принципу верховенства права висновок щодо можливості зменшення розміру пені на 30 відсотків, тобто до 47 014 грн 84 коп.

На думку суду, стягнення з відповідача такої суми пені, а також 3% річних та інфляційних втрат компенсує негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем строків погашення заборгованості, стягнення ж з відповідача пені у повному обсязі не є співмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання.

Суд враховує, що чинним законодавством не врегульований граничний розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно із приписами ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відтак, з відповідача на користь позивача у зв`язку із простроченням оплати товару належить стягнути 47 014 грн 84 коп. пені, 6 557 грн 44 коп. 3% річних та 25 862 грн 30 коп. інфляційних втрат.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає до задоволення частково.

Судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Згідно з попереднім (орієнтовним) розрахунком розмір судових витрат на професійну правничу допомогу становить 20 000 грн 00 коп.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу подано такі докази:

- договір про надання правової допомоги від 22.07.2024;

- акт прийому-передачі наданих правових послуг від 04.08.2025 за договором про надання правової допомоги від 22.07.2024;

- банківську виписку за період з 01.08.2025 по 01.08.2025.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з договору про надання правової допомоги від 22.07.2024, укладеного між Адвокатським об`єднанням "Мельник і Арцишевський" (адвокатське об`єднання) та ТОВ "ТД "Німецькі Корми" (клієнт), адвокатське об`єднання зобов`язалося надати клієнту правову (правничу) допомогу на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язався оплатити надання такої правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору, у випадку, якщо така оплата прямо передбачена цим договором. (п.1.1 договору).

Згідно з п. 1.2 договору, адвокатське об`єднання зобов`язалося виключно на підставі замовлення клієнта надавати йому такі види правової (правничої) допомоги: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; 2) складення необхідних клієнту заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також у кримінальному провадженні і справах про адміністративні правопорушення; 4) захист прав, свобод і законних інтересів клієнта в державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 5) надавати в разі необхідності іншу правову допомогу. Надання такої допомоги повинно бути узгоджене сторонами шляхом внесення відповідних змін до цього договору чи шляхом укладення окремої угоди.

За змістом п. 3.2 договору, за надання правової допомоги, передбаченої предметом цього договору, клієнт виплачує адвокатському об`єднанню гонорар, розмір якого визначається відповідно до акту прийому-передачі наданої правової допомоги, що підписується обома сторонами, з попереднім виставленням адвокатським об`єднанням відповідного рахунку.

В п. 3.5 договору сторони визначили, що клієнт проводить виплату гонорару (його частини) не пізніше 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання сторонами акту, який засвідчує факт надання правової допомоги.

Як вбачається з підписаного сторонами акту прийому-передачі наданих правових послуг від 04.08.2025 за договором про надання правової допомоги від 22.07.2024, відповідно до договору були виконані та підлягають оплаті наступні види правової допомоги:

15.07.2025 - попереднє вивчення в інтересах ТОВ "ТД "Німецькі Корми" матеріалів, необхідних для підготовки позовної заяви в Господарський суд Івано-Франківської області про стягнення заборгованості з ФГ "Борщівське КБ"; обговорення з клієнтом можливості подання додаткових документів, які засвідчують існування боргу та його розмір;

17.07.2025 - написання в інтересах ТОВ "ТД "Німецькі Корми" проекту позовної заяви в Господарський суд Івано-Франківської області про стягнення заборгованості з ФГ "Борщівське КБ"; розрахунок пені, втрат, пов`язаних з інфляцією за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми; надання клієнту реквізитів і суми для сплати судового збору за подання позову; надсилання ТОВ "ТД "Німецькі Корми" позовних матеріалів для зауважень, виправлень, доповнень тощо;

22.07.2025 - сканування в інтересах ТОВ "ТД "Німецькі Корми" додатків до позовної заяви в Господарський суд Івано-Франківської області про стягнення заборгованості з ФГ "Борщівське КБ"; подання позовних матеріалів в Господарський суд Івано-Франківської області через модуль (підсистему) "Електронний суд";

28.07.2025 - інформування ТОВ "ТД "Німецькі Корми" про відкриття провадження у справі №909/884/25 згідно ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 28.07.2025;

28.07.2025 - написання і подання в Господарський суд Івано-Франківської області від ТОВ "ТД "Німецькі Корми" у справі № 909/884/25 заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду;

31.07.2025 - інформування ТОВ "ТД "Німецькі Корми" про задоволення Господарським судом Івано-Франківської області у справі №909/884/25 заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Вартість наданих послуг без ПДВ становить: 20 000 грн 00 коп.

Всього до оплати: 20 000 грн 00 коп.

За змістом банківської виписки, 01.08.2025 "ТД "Німецькі Корми" перерахувало Адвокатському об`єднанню "Мельник і Арцишевський" 20 000 грн як оплату за надання правових послуг згідно договору про надання правової допомоги від 22.07.2024.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Отже, надання адвокатом правничої допомоги в порядку представництва у суді здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, положення щодо якого містяться, зокрема у Главі 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору. Згідно з положеннями цієї статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки:

(1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені у частині другій статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність");

(2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як положеннями цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

(6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті у порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у договорі таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19, від 16.02.2023 у справі № 911/1779/21, від 16.01.2025 у справі № 921/112/24.

Надання адвокатом послуг на професійну правничу допомогу при розгляді справи №909/884/25 підтверджується: договором про надання правової допомоги від 22.07.2024 та актом прийому-передачі наданих правових послуг від 04.08.2025 за договором про надання правової допомоги від 22.07.2024.

Водночас, у самому тексті договору відсутні умови (пункти) щодо визначення порядку обчислення та суми адвокатського гонорару, а зазначається про те, що розмір гонорару визначається відповідно до акту прийому-передачі наданої правової допомоги.

Таким чином, у суду відсутня об`єктивна можливість пересвідчитись щодо домовленості між адвокатським об`єднанням та ТОВ "ТД "Німецькі Корми" щодо розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару.

За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування витрат на правничу допомогу, суд вважає за доцільне додатково звернутися до практики ЄСПЛ з цього питання. Зокрема, у рішення від 18.02.2022 у справі "Чоліч проти Хорватії" ЄСПЛ зазначив (п. 77), що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Згідно з частинами 1-2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши вказані в акті прийому-передачі наданих правових послуг від 04.08.2025 надані адвокатським об`єднанням послуги: попереднє вивчення матеріалів, необхідних для підготовки позовної заяви; обговорення з клієнтом можливості подання додаткових документів; сканування додатків до позовної заяви; надсилання ТОВ "ТД "Німецькі Корми" позовних матеріалів для зауважень, виправлень, доповнень тощо, суд вважає, що усе це складові частини єдиного процесу написання та подання позовної заяви в Господарський суд Івано-Франківської області.

Тому попри формальне розмежування на окремі види, надані послуги фактично становлять єдиний комплекс дій, спрямованих на підготовку позовної заяви. Позивач не довів обґрунтованості поділу цього процесу на самостійні етапи. Такий підхід свідчить про штучне дроблення послуг, що призвело до безпідставного збільшення вартості правничої допомоги.

Подібні правові висновки Верховного Суду наведені у додатковій постанові від 08.04.2021 у справі № 922/2321/20, від 14.07.2021 у справі № 916/1914/20, від 28.04.2021 у справі № 902/1051/19, від 26.09.2024 у справі № 910/11903/23.

Стосовно надання такої послуги як інформування ТОВ "ТД "Німецькі Корми" про відкриття провадження у справі №909/884/25; написання і подання в господарський суд заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та інформування про задоволення судом такої заяви не є неминучими витратами для відшкодування у цій справі.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність (постанова Верховного Суду від 03.10.2024 у справі № 357/8695/23).

З огляду на подані позивачем докази щодо характеру та обсягу наданих адвокатом послуг, з урахуванням положень наведених норм, сталої судової практики суду касаційної інстанції у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу та фактичних обставин справи, керуючись, у тому числі такими критеріями як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також, ураховуючи критерій розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про те, що доведеними та обґрунтованими є витрати позивача на правничу допомогу у сумі 8 000 грн.

Враховуючи, що спір між сторонами у цій справі вирішено шляхом часткового задоволення позову, витрати позивача на професійну правничу допомогу суд покладає на відповідача пропорційно задоволених вимог - 7 985 грн 91 коп.

Водночас, суд зазначає, що у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), судові витрати позивача відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено, тобто, судовий збір та витрати позивача на професійну правничу допомогу належить покласти на відповідача без урахування суми зменшеної пені.

В ч. 9 ст. 129 ГПК України визначено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, який сплатив суму основного боргу після звернення позивача до суду і позивач у зв`язку з цим заявив клопотання про покладення судових витрат на відповідача, суд дійшов висновку покласти на відповідача судовий збір пропорційно задоволених вимог від суми, яка підлягала б задоволенню, якби розмір пені не було зменшено, у розмірі - 7 411 грн 80 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 130, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити частково.

Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 518 066 грн 00 коп. основного боргу закрити.

Стягнути з Фермерського господарства "Борщівське КБ" (78317, вул. Бригадна, буд.5, с. Борщівська Турка, Снятинський район, Івано-Франківська область, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "Німецькі корми" (79024, вул. Б. Хмельницького, буд. 212, м. Львів, Львівська область, ) 79 434 (сімдесят дев`ять тисяч чотириста тридцять чотири) грн 58 коп., з яких: 47014 (сорок сім тисяч чотирнадцять) грн 84 коп. пені; 6 557 (шість тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) грн 44 коп. 3% річних та 25 862 (двадцять п`ять тисяч вісімсот шістдесят дві) грн 30 коп. інфляційних втрат, а також 7 411 (сім тисяч чотириста одинадцять) грн 80 коп. судового збору та 7 985 (сім тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять) грн 91 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.10.2025

Суддя О.В. Рочняк