ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

20.10.2025м. ХарківСправа № 922/3680/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

розглянувши заяву про видачу судового наказу про стягнення 6007,25 грн

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю "Орбіта Барабашово-7" (61038, м. Харків, просп. Льва Ландау, буд. 182; )
боржник ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОРБІТА БАРАБАШОВО-7» звернулось до Господарського суду Харківської області з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 4 954,2 грн, а також пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань у розмірі 1 053,05 грн, всього 6 007,25 грн за Договором оренди № 060824 від 01 листопада 2021 року. Крім того, заявник просить судові витрати покласти на боржника.

Розглянувши наведену заяву, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність якого заявнику невідомо.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, визначених ст. 148 ГПК України, особі, якій належить право вимоги.

Як встановлено ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, ч. 2 такої статті визначає, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Вимоги щодо форми та змісту заяви про видачу судового наказу визначені ст. 150 ГПК України.

Так, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, відокремлені підрозділи юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, фізичних осіб - підприємців та відокремлені підрозділи юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави, з Єдиного державного реєстру.

В Єдиному державному реєстрі містяться, зокрема, такі відомості про фізичну особу - підприємця: прізвище, ім`я, по батькові; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта); місцезнаходження (адреса місця проживання, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем); дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі.

За приписами ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Лапушанський Едуард Вікторович з 16.02.1999 зареєстрований як фізична особа-підприємець, номер запису в реєстрі: 0025838, дата запису в реєстрі: 01.09.2005.

Разом з тим, у заяві про видачу судового наказу вказано, що боржником є фізична особа ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Таким чином, у поданій заяві відсутня вказівка на статус боржника як фізичної особи - підприємця.

Зазначені обставини потребують уточнення, а відповідні недоліки заяви про видачу судового наказу - їх усунення.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Окремо суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 ГПК України).

За приписами ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Керуючись статтями 147-154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРБІТА БАРАБАШОВО-7» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Лапушанського Едуарда Вікторовича заборгованості в розмірі 6 007,25 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-257 ГПК України та з урахуванням п.п. 17.5 п. 17 розділу XІ "Перехідних положень" Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу складено та підписано 20.10.2025.

СуддяПрисяжнюк О.О.