ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 рокуСправа № 912/2364/25

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Бестаченко О.Л., за участю секретаря судового засідання Колісник Т.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/2364/25

за позовом Олександрійської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСТОК-ЄМ"

про стягнення 45 149,00 грн,

представники:

від позивача - участі не брали

від відповідача - Панков С.В., витяг з ЄДР.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Олександрійської міської ради Кіровоградської області, яка містить вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСТОК-ЄМ" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати на суму 45 149,00 грн, з покладанням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач є фактичним користувачем земельної ділянки з кадастровим номером :17:615:0059, площею 0,9689 га за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Соборний, 145/4 без договору оренди земельної ділянки, та, відмовляючись у досудовому порядку укласти відповідний договір оренди земельної ділянки, не сплачує передбачену чинним законодавством плату за користування земельною ділянкою, внаслідок чого порушує права власника в особі Олександрійської міської ради.

Ухвалою від 12.09.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 912/2364/25 за правилами спрощеного позовного провадження. Постановив розгляд справи № 912/2364/25 здійснювати без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами та розпочати розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

29.09.2025 до господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСТОК-ЄМ" надійшов відзив, в якому відповідач не визнає заявлених позовних вимог у повному обсязі та просить суд відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач, зокрема, зазначив, що він не володіє та не користується будь-якою частиною земельної ділянки площею 0,9689 га (кадастровий номер :17:615:0059).

Подаючи позов позивач не надає суду інформації, що відбувається із використанням земельною ділянки з кадастровим номером :17:615:0021, на якій був розташований об`єкт нерухомості, належний відповідачу на момент його придбання, а також інформацію, про правові підстави формування земельної ділянки з кадастровим номером :17:615:0059 та у якої особи перебуває у користуванні земельна ділянка з кадастровим номером :17:615:0021, на якій знаходився об`єкт нерухомості на момент переходу до нього права власності.

Також відповідачем наведено цитування пунктів рішення Олександрійської міської ради від 19.06.2024 № 876 "Про оренду земельних ділянок" та частину абзаців листа Олександрійської міської ради від 21.05.2025 № 105/6/06/2.

29.09.2025 до господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСТОК-ЄМ" надійшли клопотання від 27.09.2025 № 1 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, у якому відповідач просить суд залучити до участі у справі 912/2364/25 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача гр. ОСОБА_1 .

Ухвалою від 06.10.2025 господарський суд клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСТОК-ЄМ" від 27.09.2025 № 1 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін задовольнив. Постановив провести розгляд справи № 912/2364/25 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи № 912/2364/255 у судовому засіданні призначив на 15.10.2025 о 12:00 год. Відмовив у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСТОК-ЄМ" від 27.09.2025 № 2 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

13.10.2025 до господарського суду від Олександрійської міської ради надійшло клопотання від 13.10.2025 про здійснення розгляду справи № 912/2364/25 без участі представника позивача, позов задовольнити у повному обсязі.

15.10.2025 суд відкрив судове засідання. У судовому засіданні брав участь представник відповідача.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши в судовому засіданні докази у справі, суд встановив наступні обставини, які є предметом доказування у справі.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державною реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.07.2025 № 435584621, Товариство з обмеженою відповідальністю "РОСТОК-ЄМ" з 27.02.2018, на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, є власником об`єкта нерухомого майна, реєстраційний номер 103, а саме: 7/20 частки від загальної площі 5449,7 кв.м складського майданчику, що розташований за адресою: м. Олександрія, пр. Соборний, 145/4 (спільна часткова власність) (а.с. 8-9).

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 № 5245-VІ, який набрав чинності з 01.01.2013 визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про розмежування земель державної та комунальної власності" та з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у п.п. "а" і "б" п. 4 цього розділу.

Приписами ч. 1, 3, 4, 9 ст. 79-1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Як слідує з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.07.2025 № НВ-025, Відділом № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області 13.02.2023 здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :17:615:0059, площею 0,9689 га в Державному земельному кадастрі, місце розташування: м. Олександрія, пр. Соборний, 145/4 (а.с. 10-15).

Тобто земельна ділянка з кадастровим номером :17:615:0059, площею 0,9689 га по м. Олександрія, пр. Соборний, 145/4, форма власності - комунальна, власник - Олександрійська міська рада, є сформованою як об`єкт цивільних прав з 13.02.2023.

Згідно рішення Господарського суду Кіровоградської області від 01.07.2025 у справі № 912/954/24, яке набрало законної сили, з Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСТОК-ЄМ" на користь Олександрійської міської ради стягнуто безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати (за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :17:615:0059, загальною площею 0,9689 га по пр. Соборний, 145/4 в м. Олександрі) в сумі 30 817,79 грн (розрахунковий період з 14.02.2023 по 31.03.2024).

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 11.04.2025 у справі № 912/181/25, яке набрало законної сили, у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСТОК-ЄМ" до Олександрійського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Державного підприємства "СЕТАМ" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним акта про проведення електронних торгів та визнання недійсним свідоцтва про право власності на майно відмовлено.

У зазначеному рішенні, зокрема, вказано: "Як зазначалося, позовна заява обґрунтована посиланням на обставину НЕзареєстрованості земельної ділянки, розташованої за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, просп. Соборний, 145/4, станом на дату проведення електронних торгів.

Оцінивши цю обставину на предмет вірогідності на підставі дослідження доданих до позову доказів, у тому числі вказаних вище листа Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 15.05.2024 № 1159/290-24, Інформаційної довідки від 03.04.2024 № 372546747, а також інших матеріалів справи, суд дійшов переконання, що земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , скоріше була зареєстрована станом на дату проведення торгів, ніж не була.

Ураховуючи вищенаведене в сукупності, суд дійшов переконання, що наявними в справі доказами не підтверджується обставина розміщення придбаного позивачем на торгах нерухомого майна на незареєстрованій земельній ділянці (станом на 13.12.2018), так само як і на земельній ділянці з іншими кадастровим номером і площею, ніж зазначено в оспорюваних акті і свідоцтві".

З урахуванням положень ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, у суду відсутні правові підстави для повторного доказування зазначених обставин, встановлених щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСТОК-ЄМ".

Отже, з моменту формування і по даний час, відповідач є фактичним користувачем земельної ділянки кадастровий номер :17:615:0059, загальною площею 0,9689 га, за адресою: АДРЕСА_1 , користується вказаною земельною ділянкою без передбаченого чинним законодавством договору оренди земельної ділянки.

Вирішуючи спір, господарський суд зазначає таке.

Земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Нормами ст. 13, 14 Конституції України визначено, земля, її надра, атмосфера, повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади. Земля є основним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що до виключної компетенції міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Суб`єктами права на землі комунальної власності, згідно зі ст. 80 Земельного кодексу України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 125 Земельного кодексу визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту реєстрації цих прав.

Як встановлено судом, з 13.02.2023 відповідач належним чином не оформив право користування 7/20 частинами земельної ділянки за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Соборний, 145/4, на якій перебуває складський майданчик, що є власністю останнього, та не уклав з Олександрійською міською радою відповідного договору оренди.

Даної обставини відповідач у справі не заперечив.

Відповідно до положень ст. 206 Земельного кодексу України та ст. 288 Податкового кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп. 14.1.72, 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

З наведеного слідує, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (правовий висновок сформульований Верховним Судом України у постанові від 02.03.2016 у справі № 6-3090цс15).

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України (правовий висновок сформульований Верховним Судом України у постанові від 02.10.2013 у справі № 6-88цс13).

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Проте, враховуючи приписи ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі №902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18.

З аналізу змісту норм ст. 1212-1214 Цивільного кодексу України, абз. 4 ч. 1 ст. 144, абз. 5 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) слідує, що зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи.

Також суд приймає такі доводи позивача.

Відповідач зберіг (заощадив) у себе майно - кошти, котрі у вигляді орендної плати, що нараховується за володіння і користування земельною ділянкою, кадастровий номером :17:615:0059, загальною площею 0,9689 га по пр. Соборний, 145/4 в м. Олександрії. Збереження (заощадження) цього майна почалося безвідносно до волі сторін в результаті правомірних дій відповідача з моменту набуття відповідачем права власності на об`єкт нерухомого майна (складський майданчик), розташований за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Соборний. 145/4.

Це є проявом правової природи нерухомого майна. Набуті відповідачем будівлі та споруди будучи, згідно зі ст. 181 Цивільного кодексу України, нерухомим майном (об`єктом, розташованим на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення) є органічно і нерозривно пов`язаною з цією земельною ділянкою. Тому передача відповідачеві права власності на будівлі та споруди автоматично призвела до фактичного набуття відповідачем і майнових прав володіння і користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці будівлі та споруди.

Відсутність договору оренди земельної ділянки має фактичним наслідком набуття відповідачем володіння і користування чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. В результаті відбулося збереження (заощадження) відповідачем належних до сплати за таке володіння і користування коштів у вигляді орендної плати.

Правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні. Передача прав володіння і користування земельною ділянкою згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України, пп.14.1.136 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання відповідачем прав володіння і користування земельною ділянкою безоплатно відсутні. Так само відсутні правові підстави для не нарахування, несплати орендної плати за землю тощо.

Відповідач зберіг майно саме за рахунок позивача, 7/20 частки земельної ділянки з кадастровим номером :17:615:0059, площею 0,9689 га за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Соборний, 145/4, на якій розташований належний відповідачу об`єкт нерухомості, належить до земель комунальної власності Олександрійської територіальної громади в особі Олександрійської міської ради. Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України, пп. 14.1.136 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України власником майна фактично збереженого відповідачем (коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою) також є Олександрійська територіальна громада в особі Олександрійської міської ради.

Таким чином, збереження (заощадження) відповідачем коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення (накопичення) цих коштів у відповідача за рахунок їх неодержання позивачем.

Незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельною ділянкою, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під категорію "виправдане очікування", що є загальновизнаною, в тому числі, в практиці визначення Європейського суду з прав людини.

Податковим кодексом України визначено, що оренда плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст. 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).

Відповідно до ст. 286 Податкового кодексу України за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: 1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх зі одою, якщо інше не встановлено судом: 2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності: 3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

За відсутності іншої норми права, яка б урегульовувала подібні правовідносини, Позивач вважає обґрунтованим та правомірним застосування ст. 286 Податкового кодексу України за аналогією у спірних правовідносинах і, як наслідок, розрахувати суми безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою для кожної з кількох осіб пропорційно їх часткам у праві власності і на нерухомість, яка знаходиться на такій земельній ділянці можливо. Подібного правового висновку дотримується Верховини Суд, зокрема, у постановах від 04.10.2022 у справі № 922/2828/20, від 17.08.2022 у справі № 922/1646/20.

Розмір доходу відповідача у період з 01.04.2024 по 30.09.2025 розраховано Олександрійською міською радою, як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати за землю, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування, виходячи з такого.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема комунальної власності. Крім того, за змістом абз. 1 п. 289.1 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" технічна документація з бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Згідно зі ст. 20 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 даного Закону витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.

За Витягом з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 09.12.2024 № НВ-024, нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :17:615:0059, загальною площею 0,9689 га по пр. Соборний, 145/4 в м. Олександрії (за 2024 рік) становить 2 704 925,35 грн (а.с. 22).

Згідно з Витягом з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 16.07.2025 № НВ-025, нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :17:615:0059, загальною площею 0,9689 га по пр. Соборний, 145/4 в м. Олександрії (за 2025 рік) становить 3 028 296,13 грн (а.с. 23).

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.07.2025 № НВ-025, земельна ділянка з кадастровим номером :17:615:0059, загальною площею 0,9689 га по пр. Соборний, 145/4 в м. Олександрії, на якій розташований об`єкт нерухомого майна (складський майданчик), власником якого є відповідач (7/20 частки), має цільове призначення: 11.02 "Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості" (а.с. 11-15).

Згідно з рішенням Олександрійської міської ради від 12.05.2023 № 609 "Про місцеві податки і збори", яке введено в дію з 01.01.2024, в таблиці 1.1 "Ставки орендної плати за земельні ділянки комунальної форми власності на території Олександрійської територіальної громади" визначено, що ставка податку (орендної плані) за земельні ділянки з цільовим призначенням 11.02 "Для розміщення та експлуатації основних, підсобних допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості" встановлюється у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 25-30).

Позивачем наведено такий розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати:

1) З 01.04.2024 по 31.12.2024: 2 704 925,35 грн х 7/20 х 3% х 9/12 = 21 301 грн, де - 2 704 925,35 грн нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :17:615:0059, загальною площею 0,9689 га по пр. Соборний, 145/4 в м. Олександрії, 7/20 - частка складського майданчика, власником яких є Відповідач, 3% - орендна ставка, 9/12 - 9 (дев`ять) календарних місяців за які нараховувалася орендна плата;

2) З 01.01.2025 по 30.09.2025: 3 028 296,13 грн х 7/20 х 3% х 9/12 = 23 848 грн, де - 3 028 296,13 грн нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :17:615:0059, загальною площею 0,9689 га по пр. Соборний, 145/4 в м. Олександрії, 7/20 - частка складського майданчика, власником яких є відповідач, 3% - орендна ставка, 9/12 - 9 (дев`ять) календарних місяців за які нараховувалася орендна плата.

Таким чином, розмір безпідставно збережених коштів відповідачем у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :17:615:0059, загальною площею 0,9689 га по пр. Соборний, 145/4 в м. Олександрії, за період з 01.04.2024 по 30.09.2025 становить 45 149,00 грн (21 301 грн + 23 848 грн).

Перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов висновку, що він є правильними та здійсненим у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідач проти суму орендної плати не заперечив, власного контррозрахунку суду не надав.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Господарський суд зазначає, що заперечення відповідача щодо не володіння та не користування будь-якою частиною земельної ділянки площею 0,9689 га (кадастровий номер :17:615:0059) спростовуються наявними в матеріалах справи Інформаційними довідками з Державною реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.07.2025 № 435584621 та № 435584264, а також витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.07.2025 № НВ-025, за даними яких нерухоме майно ((реєстраційний номер 103, а саме: 7/20 частки складського майданчику, яке належить відповідачу (спільна часткова власність)), а також спірна земельна ділянка (з кадастровим номером :17:615:0059), знаходяться за однією адресою: м. Олександрія, пр. Соборний, 145/4. Зазначене також підтверджується обставинами, встановленими у рішеннях Господарського суду Кіровоградської області у справах № 912/954/24 та № 912/181/25.

Крім того, наведення відповідачем у відзиві цитування пунктів рішення Олександрійської міської ради від 19.06.2024 № 876 "Про оренду земельних ділянок" та частини абзаців листа Олександрійської міської ради від 21.05.2025 № 105/6/06/2 не спростовує доводів позовної заяви.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 року у справі "Серявін та інші проти України" суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.94 року серія A, № 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див.рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

З огляду на встановлені обставини, всі інші доводи та міркування сторін не мають вирішального впливу на результат вирішення спору, тому з урахуванням принципу процесуальної економії не потребують детальної відповіді суду.

Отже, ураховуючи принцип правової визначеності, на підставі повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів та встановивши усі обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 45 149,00 грн за період з 01.04.2024 по 30.09.2025 є обґрунтованими, тому задовольняє їх у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСТОК-ЄМ" (20322, Черкаська обл., Уманський р-н, с. Краснопілка, вул. Постишева, 25; ) на користь Олександрійської міської ради (28000, Кіровоградська обл., м. Олександрія, пр. Соборний, 59, ) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 45 149,00 грн, а також судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень можна за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати Олександрійській міській раді та Товариству з обмеженою відповідальністю "РОСТОК-ЄМ" до електронних кабінетів у системі "Електронний суд".

Повне рішення складено 17.10.2025.

Суддя О.Л. Бестаченко