ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" жовтня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/532/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Демченко Т.І.,

розглянувши матеріали справи

За позовом: Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України

до відповідача: Державного підприємства Білгород-Дністровський морський торговельний порт

про стягнення 69 279,63 грн,

обставини справи:

17.02.2025 Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Державного підприємства Білгород-Дністровський морський торговельний порт 10 970 грн 3% річних та 58 309,53 грн втрат від інфляції.

Господарський суд Одеської області ухвалою від 24.02.2025 відкрив провадження у справі № 916/532/25 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

11.03.2025 до Господарського суду Одеської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 69 279,63 грн або зменшити їх розмір до меншого, за оцінкою та на розсуд суду.

25.03.2025 до Господарського суду Одеської області від позивача надійшла відповідь на відзив відповідно до якої позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

28.04.2025 до Господарського суду Одеської області від відповідача надійшли додаткові пояснення по суті спору.

Господарський суд Одеської області ухвалою від 14.05.2025 зупинив провадження у справі №916/532/25 до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №903/602/24.

Господарський суд Одеської області ухвалою від 13.08.2025 поновив провадження у справі № 916/532/25 продовжив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) та запропонував учасникам справи подати суду письмові пояснення з урахуванням висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24.

Щодо строку розгляду справи суд зауважує, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Так, при здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в ст.ст.2,4 ГПК України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття розумний строк вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі Броуган та інші проти Сполученого Королівства).

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення Бараона проти Португалії, 1987 рік, Хосце проти Нідерландів, 1998 рік; Бухкольц проти Німеччини, 1981 рік; Бочан проти України, 2007 рік).

Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.

Отже, враховуючи обставини справи та введення воєнного стану в Україні згідно Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, суд застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Відтак, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, судом здійснено розгляд справи у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, застосувавши ст. ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11 ГПК України.

Судове рішення підписано без його проголошення у відповідності до приписів ч.4 ст.240 Господарсько процесуального кодексу України (далі ГПК України).

установив:

02.01.2018 між ДП АМПУ в особі Білгород-Дністровської філії (Виконавець) та ДП БДМТП (Замовник) укладено Договір №7-ВД/18/7-П-БДФ-18, відповідно до п.1.1 якого Виконавець протягом строку дії Договору за письмовими заявками Замовника зобов`язується надавати Замовнику послуги з забезпечення контрольно-пропускного режиму на території Білгород-Дністровського морського порту за ДК 021:2015 по коду 79710000-4 Охоронні послуги (далі - послуги).

Відповідно до п.3.4 Договору здавання послуг Виконавцем та приймання їх результатів Замовником оформлюється Актом наданих послуг, що складається Виконавцем за відповідний період (місяць) та направляється/надається Замовнику.

За умовами п.3.2 Договору визначення розміру суми, що підлягає сплаті за надані Виконавцем послуги за місяць, здійснюється на підставі фактично наданих послуг, що визначається у Акті наданих послуг.

Згідно п.3.3 Договору розрахунок за надані послухи здійснюється Замовником згідно виставленого Виконавцем рахунку, протягом 10-ти банківських днів після підписання Акту наданих послуг.

Позивач зазначає, що відповідач розрахувався несвоєчасно та не у повному обсязі за послуги, надані за період з січня 2018 року по грудень 2018 року, у зв`язку з чим у ДП БДМТП утворилась заборгованість в сумі 114 174 грн 01 коп., на яку позивачем нараховано 16 040 грн 08 коп.- пені, 3 141 грн 50 коп.- 3% річних, 9 486 грн 25 коп. - втрат від інфляції.

З метою захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів ДП АМПУ в особі Білгород-Дністровської філії ДП АМПУ звернулось до суду з позовом про стягнення вищезазначеної заборгованості та штрафних санкцій на свою користь.

Господарський суд Одеської області рішенням від 28.10.2019 у справі №916/1799/19 позовні вимоги ДП АМПУ в особі Білгород-Дністровської філії ДП АМПУ задоволено частково: стягнуто з ДП БДМТП 114 174 грн 01 коп. основного боргу, 1 600 грн пені, 3 141 грн 50 коп. 3% річних, 9 486 грн 25 коп. втрат від інфляції, 2 142 грн 63 коп. судового збору.

Відповідно до п.4.1 Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором, сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Абзацами 2, 3 п. 7.1 п. 7 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань передбачено, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України сум.

У зв`язку із невиконанням відповідачем зазначеного судового рішення позивач нарахував відповідачу за період з 18.06.2019 по 11.11.2021 3% річних та інфляційні втрати загальним розміром 23 455,67 грн та звернувся до суду із позовом про стягнення зазначеної суми з відповідача (справа № 916/3474/21).

Господарський суд Одеської області 21.01.2022 ухвалив рішення по справі №916/3474/21 про задоволення позовних вимог у повному обсязі та 14 лютого 2022 видав наказ № 916/3474/21 про стягнення з відповідача 8 229,91 грн 3 % річних; 15 225,76 грн інфляційних втрат, судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Наказ про примусове виконання рішення від 14.02.2022 у справі № 916/3474/21 знаходиться на примусовому виконанні відповідно до Постанови про відкриття примусового провадження ВП № 72542227 від 15.08.2023 (ідентифікатор доступу4Е7АА92БВ1ВВ).

У зв`язку з невиконанням Відповідачем рішень Господарського суду Одеської області по справах № 916/1799/19, 916/3474/21 на наявною заборгованістю, яка не сплачена на дату звернення до суду, враховуючи підпункт 7.1 Постанови від 17.12.2013 року № 14, за невиконання зобов`язання по сплаті заборгованості, Позивачем додатково нараховані Відповідачу 3% річних та інфляційні втрати за період з 12 листопада 2021 року по 24 січня 2025 року.

З наведених підстав Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Державного підприємства Білгород-Дністровський морський торговельний порт 10 970 грн 3% річних та 58 309,53 грн втрат від інфляції.

Відповідач посилаючись на відсутність належних глибин Дністровсько-Лиманського прохідного каналу зазначає, що з 2021 року не здійснює господарську діяльність за основними напрямками діяльності, оскільки судозахід до порту закрито саме з вини позивача, останній не виконує покладені на нього статутні обов`язки з підтримки належних глибин, а також завдання, покладені на нього згідно Закону України «Про морські порти», що не дозволяє відповідачу використовувати власні потужності за цільовим призначенням та отримувати прибуток, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 69 279,63 грн або зменшити їх розмір до меншого, за оцінкою та на розсуд суду.

Окрім того, відповідач у відзиві на позов посилається на те, що у зв`язку з введенням на території України воєнного стану, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, з огляду на відсутність належних глибин, судохід до морського порту Білгород-Дністровський не підтримується (не дозволяється), в тому числі Військово-Морськими Силами ЗСУ. При цьому належне правове обґрунтування такої заборони на їх думку відсутні, оскільки поряд з цим, порти Одеси, Чорноморська, Южного, які географічно розміщуються поряд з Білгород-Дністровським морським портом, в тій же частині Чорного моря, працюють без обмежень.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, керуючись принципом верховенства права та права на судовий захист, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Отже, уклавши Договір №7-ВД/18/7-П-БДФ-18 від 02.01.2018, сторони набули взаємних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як убачається з рішення Господарського суду Одеської області від 28.10.2019 у справі №916/1799/19, яке міститься в матеріалах справи, на виконання умов Договору №7-ВД/18/7-П-БДФ-18 від 02.01.2018 за фактом надання/отримання послуг сторонами підписано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №160 від 31.01.2018р. на суму 297 грн, №174 від 31.01.2018р. на суму 12416 грн 12 коп., №303 від 28.02.2018р. на суму 7 479 грн 01 коп., №291 від 28.02.2018р. на суму 401 грн 99 коп., №464 від 31.03.2018р. на суму 10 437 грн 89 коп., №472 від 31.03.2018р. на суму 532 грн 06 коп., №689 від 30.04.2018р. на суму 19 380 грн 44 коп., №695 від 30.04.2018р. на суму 621 грн 05 коп., №934 від 31.05.2018р. на суму 16 146 грн 04 коп., №926 від 31.05.2018р. на суму 748 грн 09 коп., №1113 від 30.06.2018р. на суму 7 548 грн 06 коп., №1120 від 30.06.2018р. на суму 319 грн 99 коп., №1287 від 31.07.2018р. на суму 1 350 грн 49 коп., №1294 від 31.07.2018р. на суму 1 046 грн 04 коп., №1456 від 31.08.2018р. на суму 255 грн 97 коп., №1447 від 31.08.2018р. на суму 4 086 грн 40 коп., №1574 від 30.09.2018р. на суму 167 грн 99 коп., №1696 від 31.10.2018р. на суму 109 грн 99 коп., №1777 від 30.11.2018р. на суму 6 787 грн 15 коп., №1881 від 31.12.2018р. на суму 16 289 грн 38 коп., №1901 від 31.12.2018р. на суму 7 752 грн 86 коп., на підставі яких виставлено рахунки на оплату №204 від 31.01.2018р., №220 від 31.01.2018р., №366 від 28.02.2018р., №348 від 28.02.2018р., №530 від 31.03.2018р., №547 від 31.03.2018р., №762 від 30.04.2018р., №766 від 30.04.2018р., №1006 від 31.05.2018р., №991 від 31.05.2018р., №1181 від 30.06.2018р., №1189 від 30.06.2018р., №1354 від 31.07.2018р., №1361 від 31.07.2018р., №1517 від 31.08.2018р., №1504 від 31.08.2018р., №1638 від 30.09.2018р., №1761 від 31.10.2018р., №1846 від 30.11.2018р., №1946 від 31.12.2018р., №1966 від 31.12.2018р., чим підтверджено виконання ДП АМПУ в особі Білгород-Дністровської філії ДП АМПУ своїх зобов`язань за Договором №7-ВД/18/7-П-БДФ-18 від 02.01.2018

Ураховуючи відсутність доказів оплати ДП БДМТП вартості наданих послуг, Господарський суд Одеської області дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення заборгованості у розмірі 114 174 грн 01 коп.

У зв`язку з невиконанням зобов`язань за Договором позивач в порядку, визначеному ст.625 Цивільного кодексу України, нарахував 3% річних та інфляційні втрати за період з 12 листопада 2021 року по 24 січня 2025 року.

Так, за результатом розгляду справи №916/1799/19 28.10.2019 ухвалено рішення, яким позовні вимоги ДП АМПУ в особі Білгород-Дністровської філії ДП АМПУ задоволено частково: стягнуто з ДП БДМТП 114 174 грн 01 коп. основного боргу, 1 600 грн пені, 3 141 грн 50 коп. 3% річних, 9 486 грн 25 коп. суми втрат від інфляції, 2 142 грн 63 коп. судового збору та за результатом розгляду справи №916/3474/21 14.02.2022 стягнуто з відповідача на користь позивача 8 229,91 грн 3 % річних; 15 225,76 грн інфляційних втрат, судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Згідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, з огляду на приписи ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов Договору та існування невиконаного зобов`язання з оплати вартості наданих послуг у належній сумі, встановлені судовим рішенням у справі № 916/1799/19, не підлягають доведенню у цій справі.

20 листопада 2019 року рішення Господарського суду Одеської області від 28.10.2019 у справі №916/1799/19 набрало законної сили, у зв`язку з чим було видано відповідний наказ.

Проте, за даними позивача, рішення Господарського суду Одеської області від 28.10.2019 у справі №916/1799/19 відповідач не виконав, що стало підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період, що не охоплений цим рішенням, а саме за період з 12 листопада 2021 року по 24 січня 2025 року.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, тому наявні правові підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст.625 Цивільного кодексу України. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 20.12.2010р. у справі №3-57гс10, від 04.07.2011р. у справі №3-65гс11; від 12.09.2011р. у справі №3-73гс11; від 24.10.2011р. у справі №3-89гс11; від 14.11.2011р. у справі №3-116гс11.

Також в роз`ясненнях, наведених в п. 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань №14 від 17.12.2013, зазначено, що за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст.625 Цивільний кодексу України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

На підставі наведеного, враховуючи невиконання ДП БДМТП зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг, яке не виконано на момент розгляду даної справи, суд вважає, що наявні підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Перевіривши розрахунок позовних вимог, наданий позивачем, суд встановив, що він є вірним, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Позов Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України до відповідача Державного підприємства Білгород-Дністровський морський торговельний порт про стягнення 69 279,63 грн задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства Білгород-Дністровський морський торговельний порт (67701, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, буд.81, ) на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Білгород-Дністровського морського порту) (67700, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, буд.81, ) 3% річних у розмірі 10 970 (десять тисяч дев`ятсот сімдесят) грн 10 коп., інфляційні втрати у розмірі 58 309 (п`ятдесят вісім тисяч триста дев`ять) грн 53 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17 жовтня 2025 р.

Суддя Т.І. Демченко