РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.10.2025Справа № 910/9241/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НХ-Буд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стреда Інженірінг»

про стягнення 305.140,00 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

24.07.2025 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «НХ-Буд» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стреда Інженірінг» про стягнення 305.140,00 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 01.04.2025 позивач в дистанційному режимі замовив у відповідача придбання котлів опалення газових RGB-024 (24KW, TWO-CIRCUITS, WITH CHIMNEY) у комплекті з димоходом в кількості 46 штук вартістю 15.257,00 грн (з ПДВ) кожен, всього на суму 701.822,00 грн (з ПДВ). Для оплати замовлення через засоби електронної комунікації надійшли реквізити для оплати, де було зазначено як підставу оплати «рахунок на оплату № 1629 від 01.04.2025». Було вказано, що оригінал з підписом буде наданий при доставці товару, що відповідає чинній діловій практиці. На даний час ця переписка недоступна. 02.04.2025 позивач оплатив на реквізити відповідача суму коштів 701.822,00 грн (з ПДВ), що підтверджується платіжною інструкцією № 2342 від 02.04.2025. В подальшому, на виконання вимог Податкового кодексу України, відповідач зареєстрував в електронному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 38 від 02.04.2025 на всю суму отриманих коштів. 03.04.2025 на адресу офісу позивача прибув кур`єр, який доставив 26 штук котлів, а разом із товаром надав на підписання видаткову накладну № 1980 від 03.04.2025, в якій було зазначено, що кількість відвантажених котлів становить 46 штук, тобто відбувається повна поставка, яку позивач відмовився підписувати, у зв`язку з чим кур`єр залишив доставлений товар, забрав документи та покинув приміщення. До кінця робочого дня 03.04.2025 виправлена накладна надана не була, товар повністю допоставлений не був про що позивачем складено акт від 03.04.2025. У зв`язку із недопоставкою товару позивач направив відповідачу лист № 19 від 05.06.2025 та вимогу № б/н від 16.06.2025 про повернення коштів в сумі 305.140,00 грн, що відповідає вартості недопоставленого товару, які залишені відповідачем без задоволення. У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2025 відкрито провадження у справі № 910/9241/25 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Даною ухвалою суду встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 31.07.2025 було надіслано відповідачу в його електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», яка отримана останнім 05.08.2025 о 19:21 год., що підтверджується наявним у справі повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи, а тому відповідач мав подати відзив на позов у строк до 21.08.2025 включно.

Відповідач вимог ухвали про відкриття провадження у справі від 31.07.2025 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «НХ-Буд» (позивач) в дистанційному режимі замовило у Товариства з обмеженою відповідальністю «Стреда Інженірінг» (відповідач) придбання котлів опалення газових RGB-024 (24KW, TWO-CIRCUITS, WITH CHIMNEY) у комплекті з димоходом в кількості 46 штук вартістю 15.257,00 грн (з ПДВ) кожен, всього на суму 701.822,00 грн (з ПДВ).

Позивач зазначає, та не спростовано відповідачем, що для оплати замовлення через засоби електронної комунікації позивачу надійшли реквізити для оплати, де було зазначено як підставу оплати «рахунок на оплату № 1629 від 01.04.2025». Було вказано, що оригінал з підписом буде наданий при доставці товару, що відповідає чинній діловій практиці. На даний час ця переписка позивачу недоступна.

Товариством з обмеженою відповідальністю «НХ-Буд» здійснено оплату Товариству з обмеженою відповідальністю «Стреда Інженірінг» товару у повному обсязі в сумі 701.822,00 грн, у т. ч. ПДВ - 116.970,33 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2342 від 02.04.2025 в призначенні платежу якого вказано - оплата за котел опалення газовий згідно рахунку № 1629 від 01.04.2025.

На виконання вимог Податкового кодексу України відповідач зареєстрував в електронному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 38 від 02.04.2025 на всю суму отриманих коштів, при цьому в розділі «Б» податкової накладної в описі номенклатури товарів зазначив «Котел опалення газовий RGB-024 24KW, TWO-CIRCUITS, WITH CHIMNEY (у комплекті з димоходом)», в розділі одиниць виміру зазначив «шт», а в розділі кількості зазначив « 46». Вартість кожної одиниці зазначена як 12.714,167 грн без ПДВ, що становить 15.257,00 грн з ПДВ за одну одиницю, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної 28.04.2025 в ЄРПН за № .

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач свої зобов`язання не виконав та товар повністю не поставив, що є підставою для повернення сплаченої позивачем передоплати в розмірі 305.140,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (тут і далі чинного на момент виникнення спірних правовідносин) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно з ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Виставлення відповідачем рахунку на оплату та здійснення позивачем повної його оплати підтверджує, що між сторонами було укладено у спрощений спосіб договір купівлі-продажу товару.

Як зазначає позивач та не спростовано відповідачем, 03.04.2025 на адресу офісу позивача прибув кур`єр, який доставив 26 штук котлів, а разом із товаром надав на підписання видаткову накладну № 1980 від 03.04.2025, в якій було зазначено, що кількість відвантажених котлів становить 46 штук, тобто відбувається повна поставка.

Представник позивача відмовився підписувати видаткову накладну у зв`язку із невідповідністю фактичної кількості товару та кількості, зазначеній у супровідних документах. Кур`єр залишив доставлений товар, забрав документи та покинув приміщення. До кінця робочого дня 03.04.2025 виправлена накладна надана не була, товар повністю допоставлений не був.

З огляду на це, позивачем складено акт від 03.04.2025 яким зафіксовано, що йому фактично було поставлено 26 котлів опалення RGB-024 24KW, TWO-CIRCUITS, WITH CHIMNEY (у комплекті з димоходом), у зв`язку з цим надану разом з товаром видаткову накладну № 1980 від 03.04.2025 на загальну кількість 46 штук котлів не було підписано позивачем та повернуто для переоформлення на фактичну кількість.

Оскільки товар так і не був допоставлений, 05.06.2025 позивач направив відповідачу лист на повернення коштів № 19 від 05.06.2025, в якому просив повернути 305.140,00 грн, що відповідає вартості недопоставленого товару.

Даний лист відправлено відповідачу 05.06.2025, що підтверджується описом вкладення, фіскальним чеком та накладною АТ «Укрпошта» за № 130 та отримана відповідачем 19.06.2025, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту АТ «Укрпошта» в мережі Інтернет за трекінгом № 130.

Позивач знову звернувся до відповідача з вимогою від 16.06.2025 про повернення коштів в розмірі 305.140,00 грн та надати виправлені видаткові накладні на товар в кількості фактичної поставки 26 штук котлів на суму 396.682,00 з ПДВ.

Дана вимога відправлена відповідачу 22.07.2025, що підтверджується описом вкладення, фіскальним чеком та накладною АТ «Укрпошта» за № 750, проте не отримано відповідачем та повернуто позивачу поштовим відділенням зв`язку 06.08.2025 за закінченням встановленого терміну зберігання.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з приписами статей 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Матеріали справи свідчать, що відповідач товар на суму 305.140,00 грн (20 одиниць вартістю 15.257,00 грн за одиницю) позивачу не поставив.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове зобов`язання повернути кошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання зобов`язання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Оскільки строк виконання грошового зобов`язання з повернення попередньої оплати товару не встановлено, позивач вправі вимагати його виконання в порядку ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України згідно якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідача було надіслано лист № 19 від 05.06.2025, в якій позивач вимагав повернути кошти у розмірі 305.140,00 грн, яка отримана відповідачем 19.06.2025.

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, з огляду на викладене відповідач мав повернути кошти позивачу у строк до 26.06.2025 включно (протягом 7 днів з дня отримання вимоги).

За відсутності жодного документального підтвердження фактичної поставки товару позивачу на суму 305.140,00 грн або повернення позивачу коштів на вказану суму, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 305.140,00 грн попередньої оплати обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «НХ-Буд» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Стосовно розподілу витрат позивача на правову допомогу в розмірі 12.000,00 грн слід зазначити наступне.

Згідно ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частина 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Стаття 161 Господарського процесуального кодексу України визначає, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

У позовній заяві позивачем наведено, що позивач поніс судові витрати на правничу допомогу в розмірі 12.000,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

16.07.2025 між Адвокатом Бондар Андрієм Вікторовичем (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НХ-Буд» (Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги № 54 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу Клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, що включає в себе надання юридичної допомоги, правової допомоги, правничої допомоги.

Згідно з п. 1.3 договору за цим договором Клієнт доручає Адвокату ведення такої справи: про стягнення грошових коштів з ТОВ «Стреда Інженірінг», .

Відповідно до п. 4.1 договору отримання винагороди Адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. Розмір гонорару погоджується сторонами в розмірі: підготовка позовної заяви та подання її до суду - 12.000,00 грн; участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції - 2.000,00 грн. Послуги оплачуються протягом 10 днів від дати виставлення рахунку.

Адвокатом виставлено позивачу рахунок № 1/54 від 16.07.2025 на оплату послуги - за підготовку позовної заяви до ТОВ «Стреда Інженірінг» на суму 12.000,00 грн.

Позивач перерахував Адвокату оплату за підготовку позовної заяви до ТОВ «Стреда Інженірінг» згідно рахунку № 1/54 від 16.07.2025 в розмірі 12.000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2505 від 16.07.2025.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката не подано; не співмірність витрат не доведено.

Слід зазначити, що за змістом статті ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

На підтвердження надання правової допомоги суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.09.2020 у справі № 520/9408/18.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт надання позивачу та сплату ним правової допомоги на погоджену між Адвокатом та Клієнтом суму у розмірі 12.000,00 грн.

Суд приходить до висновку про відповідність заявленого позивачем розміру витрат на професійну правову допомогу критеріям, що визначені ст. 126 Господарського процесуального кодексу України та не вбачає підстав для його зменшення.

Враховуючи те, що позивачем підтверджено правовий статус адвоката, співмірність розміру витрат з наданими послугами та їх оплату, господарський суд дійшов висновку, що у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача повністю в сумі 12.000,00 грн.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стреда Інженірінг» (03142, м. Київ, вул. Стуса Василя, 35/37; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НХ-Буд» (020901, м. Київ, вул. Алматинська, 8; ) 305.140 (триста п`ять тисяч сто сорок) грн 00 коп. попередньої оплати, 4.577 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят сім) грн 10 коп. витрат по сплаті судового збору, 12.000 (дванадцять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В. Сівакова