УХВАЛА

м. Київ

20.10.2025Справа № 910/8911/25
Суддя Мудрий С.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Укртранснафта"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Літос"

про стягнення 258 203,93 грн

Представники сторін: не викликалися

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року Акціонерне товариство "Укртранснафта" (далі - АТ "Укртранснафта") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Літос" (далі - ТОВ "Літос") 258 203,93 грн штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 229 ГПК України провадження у справі у випадку, встановленому пунктом 7 частини 1 статті 228 цього Кодексу, зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Ухвалою Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.10.2025 справу №904/2953/24 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Зовнішторгресурс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.05.2024 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 23.09.2024, яке Центральний апеляційний господарський суд постановою від 14.05.2025 залишив без змін, відмовив у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку що вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 68 845,00 грн не підлягає задоволенню, оскільки невиконання або неналежне виконання умов договору щодо здійснення реєстрації податкової накладної не є правопорушенням у сфері господарювання та не може бути підставою для покладення на продавця господарської відповідальності у виді штрафної санкції.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції та з посиланням на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 02.05.2018 у справі №908/3565/16, від 10.05.2018 у справі №917/799/17, від 07.02.2019 у справі №913/272/18, зазначив, що встановлюючи у договорі відповідальність постачальника у вигляді неустойки, сторони у такий спосіб фактично передбачили компенсацію позивачу негативних наслідків, яких він може зазнати у разі невиконання постачальником передбаченого нормами податкового законодавства зобов`язання зі складення та реєстрації податкової накладної та неможливості отримання покупцем у зв`язку із цим податкового кредиту. Тобто, передбачена пунктом 6.5.1 договору відповідальність відповідача не пов`язана із виконанням ним своїх зобов`язань щодо поставки товару, оскільки виникає у разі невиконання постачальником вимог податкового законодавства. Зазначення сторонами у договорі про обов`язок відповідача здійснити реєстрацію податкової накладної, розрахунку коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної у ЄРПН протягом передбаченого законодавством строку не призводить до зміни характеру відповідних правовідносин із податкових на господарські. Таким чином, невиконання або неналежне виконання таких умов договору (здійснення реєстрації податкової накладної тощо) не є правопорушенням у сфері господарювання та не може бути підставою для покладення на продавця господарської відповідальності у вигляді штрафної санкції.

Висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 02.05.2018 у справі №908/3565/16, від 10.05.2018 у справі №917/799/17, від 07.02.2019 у справі №913/272/18, які стали підставою для ухвалення оскаржуваних судових рішень, та від яких пропонує відступити скаржник, узагальнено зводяться до того, що невиконання або неналежне виконання умов договору (здійснення реєстрації податкової накладної тощо) не є правопорушенням у сфері господарювання, що відповідно до вимог статті 218, частини 1 статті 230 ГК України виключає можливість притягнення учасника господарських правовідносин до відповідальності у вигляді сплати штрафних санкцій.

Апеляційний суд проаналізувавши висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17, від 07.06.2023 у справі №916/334/22, від 01.03.2023 у справі №925/556/21, від 02.05.2024 у справі №910/155/23 та від 05.09.2024 у справі №910/9998/23, на які послався апелянт, відмітив, що предметом спору у цих справах є стягнення збитків. Натомість у справах №908/3565/15, №917/799/17, №913/272/18, на правові позиції Верховного Суду на які послався суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, предметом спору є стягнення штрафних санкцій, як і у справі, що розглядається. Вказане свідчить про нерелевантність тих категорій справ з правовими позиціями Верховного Суду, на які послався апелянт з тими, на які послався суд першої інстанції.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги, в тому числі щодо пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що не є очевидно невмотивованим обґрунтування необхідності відступлення від висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 02.05.2018 у справі №908/3565/16, від 10.05.2018 у справі №917/799/17 та від 07.02.2019 у справі №913/272/18, а відтак наявні підстави для передачі цієї справи на розгляд об`єднаної палати з огляду на таке.

Висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 02.05.2018 у справі №908/3565/16, від 10.05.2018 у справі №917/799/17, від 07.02.2019 у справі №913/272/18, які стали підставою для ухвалення оскаржуваних судових рішень, та від яких пропонує відступити скаржник, узагальнено зводяться до того, що невиконання або неналежне виконання умов договору (здійснення реєстрації податкової накладної тощо) не є правопорушенням у сфері господарювання, що відповідно до вимог статті 218, частини 1 статті 230 ГК України виключає можливість притягнення учасника господарських правовідносин до відповідальності у вигляді сплати штрафних санкцій.

Колегія суддів в ухвалі від 02.10.2025 по справі №904/2953/24 відзначила, що не є очевидно необґрунтованими мотиви для відступу від висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 02.05.2018 у справі №908/3565/16, від 10.05.2018 у справі №917/799/17 та від 07.02.2019 у справі №913/272/18 з огляду на наявність висновків у цих справах про те, що невиконання або неналежне виконання умов договору (здійснення реєстрації податкової накладної тощо) не є правопорушенням у сфері господарювання, що відповідно до вимог статті 218, частини 1 статті 230 ГК України виключає можливість притягнення учасника господарських правовідносин до відповідальності у вигляді сплати штрафних санкцій.

З огляну на зазначене, колегія суддів у справі №904/2953/24 вважала за необхідне відступити від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 02.05.2018 у справі №908/3565/16, від 10.05.2018 у справі №917/799/17 та від 07.02.2019 у справі №913/272/18, що приймалася колегіями суддів з інших палат, а тому дійшла висновку про те, що справа №904/2953/24 підлягає передачі на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Позовні вимоги у межах даної справи (№910/8911/25) обґрунтовані тим, що Відповідачем не було зареєстровано в ЄРПН податкові накладні у зв`язку з чим Позивачем на підставі пункту 9.11. Договору №22/435 про надання послуг з поточного ремонту об`єкта з використанням власних матеріально-технічних засобів підрядника (з авансом проти надання банківської гарантії повернення авансованого платежу) нараховано штраф у розмірі 20% вартості (ціни) виконаних робіт, на яку податкова накладна не складена і не направлена Замовнику, не зареєстрована в ЄРПН.

З огляду на передання на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судового рішення у справі №904/2953/24, правовідносини в якій є побідними до спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку судового рішення у справі №904/2953/24.

Керуючись статтями 50, 228, 229, 234, 235 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Зупинити провадження у справі №910/8911/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку судового рішення у справі №904/2953/24.

2. Зобов`язати сторін у справі повідомити суд про усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, визначеному статтями 253-257 ГПК України.

СуддяСергій МУДРИЙ