ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/2123/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Шаповалова Д.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області (61098, м. Харків, Григорівське шосе, буд. 52) в особі позивача Безлюдівської селищної ради (62489, Харківська обл., с. Безлюдівка, вул. Зміївська, буд. 48)
до відповідача 1: Відділу освіти Безлюдівської селищної ради (62489, Харківська обл., с. Безлюдівка, вул. Зміївська, буд. 48), відповідача 2: Фізичної особи - підприємця Чміль Родіона Олександровича ( АДРЕСА_1 )
провизнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів
за участю представників сторін:

прокурора: Комісар О.О.;

позивача: Мартиненко О.С. ;

відповідача 1: Канунніков Д.О.;

відповідача 2: Кладовщикова О.В. (в режимі відеоконференції).

ВСТАНОВИВ:

Керівник Харківської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі позивача Безлюдівської селищної ради звернувся до Господарського суду Харківської області із позовом до відповідача 1 Відділу освіти Безлюдівської селищної ради, відповідача 2: Фізичної особи - підприємця Чміль Родіона Олександровича про:

- визнання недійсною додаткову угоду № 3 від 03.04.2024 року до договору про закупівлю товарів № 10 від 19.01.2024 року;

- визнання недійсною додаткову угоду № 4 від 04.11.2024 року до договору про закупівлю товарів № 10 від 19.01.2024 року;

та стягнення з фізичної особи-підприємця Чміля Родіона Олександровича на користь Безлюдівської селищної ради - 88 453,45 грн.

Також до стягнення заявлені судові витрати.

Ухвалою суду від 20.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 09 липня 2025 року о 11:45 год.

24.06.2025 року від Безлюдівської селищної ради через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 14926) проведення підготовчого засідання без участі представника.

20.06.2025 року від фізичної особи-підприємця Чміля Родіона Олександровича через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 15383) про розгляд справи без участі предстанвика.

02.07.2025 року від відповідача 1 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 15554/25).

02.07.2025 року через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 15561) про розгляд справи без участі представника відповідача.

04.07.2025 року від фізичної особи-підприємця Чміля Родіона Олександровича через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 15794/25).

08.07.2025 року від прокурора через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 16060/25).

09.07.2025 року від прокурора через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 16112/25) про долучення документів у підтвердження повноважень представника.

Ухвалою суду від 09.07.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом відповідно до вимог частини 3 статті 177 господарського процесуального кодексу України за власної ініціативи продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів.

Ухвалою суду від 09.07.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом у зв`язку із оголошенням у м. Харкові тривоги, у підготовчому засіданні оголошено перерву до 20 серпня 2025 року о(б) 11:40 год.

20.08.2025 року від прокурора через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 19212/25) про долучення документів до матеріалів справи у підтвердження повноважень представника.

Ухвалою суду від 20.08.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом закрито підготовче засідання у справі, та призначено справу до розгляду по суті на 17 вересня 2025 року о(б) 12:30 год. Явку учасників справи судом визнано обов`язковою.

11.09.2025 року від представника фізичної особи-підприємця Чміля Родіона Олександровича через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 20870/25) про вступ у справу представника.

11.09.2025 року від представника фізичної особи-підприємця Чміля Родіона Олександровича через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 20875/25) про ознайомлення із матеріалами справи.

12.09.2025 року від відповідача 1 через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 20989/25) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції,

Ухвалою суду від 15.09.2025 року заяву (вх. № 20989/25 від 12.09.2025 року) відповідача 2 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено частково.

16.09.2025 року від відповідача 2 через канцелярію суду надійшли додаткові пояснення (вх. № 21354/25).

16.09.2025 року від відповідача 2 через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 21361/25) про залучення 3-ї особи.

16.09.2025 року від відповідача 2 через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 21364/25) про призначення експерти.

Ухвалою суду від 17.09.2025 року заяви відповідача 2 (вх. № 21354/25 від 16.09.2025 року) про залишення позову без розгляду, про залучення 3-ї особи 2 (вх. № 21361/25 від 16.09.2025 року), про призначення експерти (вх. № 21364/25 від 16.09.2025 року) та додані до них документи повернуто без розгляду.

17.09.2025 року від відповідача 2 через канцелярію суду надійшли додаткові пояснення (вх. № 21389/25) у яких останній просить суд, залишити позов без розгляду у справі № 922/2123/25 на підставі пункту 2 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

17.09.2025 року від відповідача 2 через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 21403/25) про залучення 3-ї особи.

17.09.2025 року від відповідача 2 через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 21408/25) про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, у якій останній просить суд, надати відповідачу 2 можливість взяти участь у судовому засіданні у справі №922/2123/25, яке призначено на 17.09.2025 року об 12:30 в приміщенні Господарського суду Харківської області в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку. Також повідомлено, що адресу електронної пошти, за якою здійснено реєстрацію ФОП Чміля Родіона .

17.09.2025 року від відповідача 2 через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 21410/25) про призначення судово-економічної експертизи.

Ухвалою суду від 17.09.2025 року у задоволенні заяви відповідача 2 (вх. № 21408/25 від 17.09.2025 року) про проведення судового засідання в режимі відеоконференції - відмовлено.

17.09.2025 року від Відділу освіти Безлюдівської селищної ради через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 21428/25) про відкладення розгляду справи.

17.09.2025 року від Відділу освіти Безлюдівської селищної ради через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 21429/25) надійшла заява про ознайомлення із матеріалами справи.

17.09.2025 року від Відділу освіти Безлюдівської селищної ради через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 21477/25) про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

17.09.2025 року від Безлюдівської селищної ради через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 21479/25) про долучення документів.

18.09.2025 року від позивача через канцелярію суду надійшли пояснення (вх. № 21547/25).

Ухвалою суду від 17.09.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом задоволено клопотання відповідача 1 (вх. № 21477/25 від 17.09.2025 року) про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 18.09.2025 року заяву відповідача 2 вх. № 21403/25 від 17.09.2025 року про залучення 3-ї особи, вх. № 21410/25 від 17.09.2025 року про призначення судово-економічної експертизи та вх. № 21389/25 від 17.09.2025 року про залишення позову без розгляду - повернуто без розгляду.

26.09.2025 року від Відділу освіти Безлюдівської селищної ради через канцелярію суду надійшли додаткові письмові пояснення (вх. № 22335/25).

Ухвалою суду від 01.10.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом з розгляду справи по суті оголошено перерву до 02.10.2025 року о(б) 13:30 год.

Ухвалою суду від 02.10.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом з розгляду справи по суті оголошено перерву до 07.10.2025 року о(б) 13:00 год.

07.10.2025 року від відповідача 2 через канцелярію суду надійшли письмові тези (вх. № 23267/25).

Ухвалою суду від 07.10.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом вищевказані документи долучено до матеріалів справи.

Присутній у судовому засіданні 07.10.2025 року з розгляду справи по суті прокурор підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Присутній у судовому засіданні 07.10.2025 року з розгляду справи по суті представник позивача надав усні пояснення щодо позовних вимог.

Присутній у судовому засіданні 07.10.2025 року з розгляду справи по суті представник відповідача 1 надав усні заперечення та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у наданих до суду письмових поясненнях.

Присутній у судовому засіданні 07.10.2025 року з розгляду справи по суті представник відповідача 2 надав усні заперечення, пояснення викладені у наданих до суду 07.10.2025 року тезах, та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд у судовому засіданні 07.10.2025 року перейшов до стадії ухвалення судового рішення, у зв`язку зі чим, судом було оголошено рішення скорочене (вступну та резолютивну) чистини.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Як зазначає прокурор, з метою забезпечення захисту інтересів держави у бюджетній сфері при використанні бюджетних коштів під час здійснення закупівель товарів, робіт чи послуг Харківською окружною прокуратурою проведено вивчення інформації оприлюдненої в електронній системі публічних закупівель «Prozorro» (https://prozorro.gov.ua).

Встановлено, що за результатами проведеної закупівлі UA-2024-01-12-010944-a 19.01.2024 року Відділом освіти Безлюдівської селищної ради з фізичною особою - підприємцем Чміль Родіоном Олександровичем було укладено договір №10 про закупівлю товарів «Код ДК 021:20-3 - Тверде паливо (пелети паливні з деревини)».

Відповідно до пункту 1.1. договору, продавець зобов`язується поставити покупцеві товари, а саме : код ДК 021:2015 - 09110000-3 - тверде паливо (пелети паливні з деревини), зазначене у додатку 1 до цього договору в обсягах і порядку, передбачених договором, а покупець зобов`язується оплати і прийняти такі товари у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (пункт 1.3. договору).

Продавець гарантує, що товар не обтяжений ніякими зобов`язаннями перед третіми особами (в тому числі не є об`єктом застави), судових справ щодо товару немає і по відношенню до нього не існує ніяких обставин, що обмежують можливість його використання покупцем (пункт 1.4.договору).

Пунктом 3.1. договору, сторони визначили, що загальна сума договору становить - 881 144,00 грн. без ПДВ.

Загальна сума цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін. У покупця виникають бюджетні зобов`язання за цим договором виключно у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань (пункт 3.2. договору).

Бюджетні зобов`язання виникають у межах кошторисних призначень. Подальше виникнення зобов`язань буде збільшуватися відповідно до кошторисних призначень та регламентуватися шляхом укладення додаткових угод, але в будь-якому разі не може перевищувати загальної суми договору (пункт 3.3. договору).

Пунктом 5.1. договору визначено, що строк (термін) поставки (передачі) товарів: до 29.02.2024 року.

Згідно з пунктом 11.5. договору, договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України. Істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпункту 13 пункту 13) Особливостей, визначених Постановою КМУ №1178, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; сторони можуть внести зміни до договору у разі зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника, в такому випадку ціна договору зменшується в залежності від зміни таких обсягів;

2) погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладенню договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення;

3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; сторони можуть внести зміни до договору у випадку покращення якості предмета договору за умови, що така зміна не призведе до зміни предмета договору та відповідає тендерній документації в частині встановлення вимог та функціональних характеристик до предмета закупівлі і є покращенням його якості;

4) продовження строку дії договору про закупівлю та/або строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у різі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; строк дії Договору та виконання зобов`язань щодо виконання робіт може продовжуватись у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сичи, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі. Форма документального підтвердження об`єктивних обставин визначається Замовником з дотриманням законодавства;

5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг); сторони можуть внести зміни до договору у разі погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг). Сума договору зменшуються пропорційно узгодженому зменшенню ціни;

6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування, а також у зв`язку із зміною системи оподаткування пропорційно до зміни податкового навантаження внаслідок зміни системи оподаткування; сторони можуть внести зміни до договору у разі зміни згідно із законодавством ставок податків і зборів, які мають бути включені до ціни договору, та/або зміною умов щодо надання пічьг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування, а також у зв`язку з зміною системи оподаткування пропорційно до зміни податкового навантаження внаслідок зміни системи оподаткування. Зміна ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів та/або пільг з оподаткування, а також у зв`язку з зміною системи оподаткування може відбуватися як в бік збільшення, так і в бік зменшення, сума договору може змінюватися в залежності від таких змін без зміни обсягу закупівлі;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед", що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; сторони можуть внести зміни до договору у разі зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, регульованих цін (тарифів) і нормативів;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Також, сторонами було підписано додаток 1 до договору № 10 від 19.01.2024 року специфікація на постачання пелетів паливних, відповідно до якого ціна за 1 тонну пелет палевних з деревини визначена у 6 479,00 грн.

Додатковою угодою №1 від 19.01.2024 року сторони вирішили викласти пункт 5.1. Договору в наступній редакції: «5.1. Строк (термін) поставки (передачі) товарів: до 31.12.2024 року.»

Додатковою угодою № 2 від 25.01.2024 року сторони на підставі підпункту 4 пункту 19 Особливостей, а саме: продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, викласти пункт 5.1. Договору в наступній редакції: «5.1. Строк (термін) поставки (передачі) товарів: до 31.12.2024 року.»

Додатковою угодою № 3 від 03.04.2024 року сторони виклали специфікацію додатку 1 до договору у наступній редакції, зокрема зазначено, що ціна за 1 тонну пелет палевних з деревини визначена за 89,84 т у розмірі 6 479,00 грн. (загальна ціна 582 073,36 грн.), за 41,781313 т у розмірі 7158,00 грн. (загальна ціна 299 070,64 грн.) загальна ціна становить 881 144,00 грн.

Додатковою угодою № 4 від 04.11.2024 року сторони виклали специфікацію додатку 1 до договору у наступній редакції, зокрема зазначено, що ціна за 1 тонну пелет палевних з деревини визначена за 89,84 т у розмірі 6 479,00 грн. (загальна ціна 582 073,36 грн.), за 32,507678 т у розмірі 9200,00 грн. (загальна ціна 299 070,64 грн.) загальна ціна становить 881 144,00 грн.

За твердженнями прокурора, Відділом освіти відповідно до актів прийому передачі протягом 2024 року прийнято пелети паливні з деревини та сплачені кошти, про що свідчать видаткові накладні, а саме:

- № 10 від 24.01.2024 року прийнято пелети паливні з деревини в обсязі 11,98 тонн за ціною 6479,00 грн. за 1 тонну на загальну суму 77 618,42 грн.;

- № 11 від 26.01.2024 року прийнято пелети паливні з деревини в обсязі 7,2 тонн за ціною 6479,00 грн. за 1 тонну на загальну суму 46 648,80 грн.;

- № 12 від 29.01.2024 року прийнято пелети паливні з деревини в обсязі 11,95 тонн за ціною 6479,00 грн. за 1 тонну на загальну суму 77 424,05 грн.;

- № 14 від 01.02.2024 року прийнято пелети паливні з деревини в обсязі 9,66 тонн за ціною 6479,00 грн. за 1 тонну на загальну суму 62 587,14 грн.;

- № 16 від 07.02.2024 року прийнято пелети паливні з деревини в обсязі 12,15 тонн за ціною 6479,00 грн. за 1 тонну на загальну суму 78 719,85 грн.;

- № 17 від 15.02.2024 року прийнято пелети паливні з деревини в обсязі 11,68 тонн за ціною 6479,00 грн. за 1 тонну на загальну суму 75 674,72 грн.;

- № 18 від 20.02.2024 року прийнято пелети паливні з деревини в обсязі 11,12 тонн за ціною 6479,00 грн. за 1 тонну на загальну суму 72 046,48 грн.;

- № 19 від 01.03.2024 року прийнято пелети паливні з деревини в обсязі 11,62 тонн за ціною 6479,00 грн. за 1 тонну на загальну суму 75 285,98 грн.;

- № 39 від 25.03.2024 року прийнято пелети паливні з деревини в обсязі 2,48 тонн за ціною 6479,00 грн. за 1 тонну на загальну суму 16 067,92 грн.;

- № 53 від 13.11.2024 року прийнято пелети паливні з деревини в обсязі 10,55 тонн за ціною 9200,00 грн. за 1 тонну на загальну суму 97 060,00 грн.;

- № 55 від 18.11.2024 року прийнято пелети паливні з деревини в обсязі 6,34 тонн за ціною 9200,00 грн. за 1 тонну на загальну суму 58 328,00 грн.;

- № 56 від 26.11.2024 року прийнято пелети паливні з деревини в обсязі 6,48 тонн за ціною 9200,00 грн. за 1 тонну на загальну суму 59 616,00 грн.;

- № 57 від 29.11.2024 року прийнято пелети паливні з деревини в обсязі 6,09 тонн за ціною 9200,00 грн. за 1 тонну на загальну суму 56 028,00 грн.;

- № 59 від 09.12.2024 року прийнято пелети паливні з деревини в обсязі 3,0477 тонн за ціною 9200,00 грн. за 1 тонну на загальну суму 28 038,64 грн.

Здійснення оплати за вищевказаними видатковими накладними підтверджується платіжними інструкціями, а саме № 90 від 30.01.2024 року, № 94 від 02.02.2024 року, № 95 від 02.02.2024 року, № 104 від 07.02.2024 року, № 1120 від 12.02.2024 року, № 157 від 19.02.2024 року, № 162 від 26.02.2024 року, № 221 від 05.03.2024 року, № 330 від 28.02.2024 року. № 1561 від 25.11.2024 року, № 1562 від 25.11.2024 року, № 1583 від 28.11.2024 року, № 1585 від 03.12.2024 року, № 1644 від 16.12.2024 року.

За розрахунком прокурора, сума, що необґрунтовано сплачена відповідачем-1 на користь відповідача-2 за договором становить 88 453,45 грн. та складається з наступного розрахунку: загальна сума сплачена за поставлений товар у кількості 32.5077 тонн за ціною з урахуванням додаткової угоди №4 складає 299 070,84 грн. (32.5077 тонн 9200 = 299 070,84 грн.). Кількість товару * ціна передбачена договором = сума належна до сплати за умовами Договору: (32.5077 тонн 6479 = 210 617, 39 грн.). Сума сплачена за поставлений товар за цінами передбаченими додатковою угодою №4 до договору - сума належна до сплати за ціною передбаченою договором = сума надмірно сплачених коштів (299 070,84 - 210 617,39 = 88 453,45 грн.).

За твердженнями прокурора, перемога у закупівлі, з ціною за ціною 6490 грн. за 1 тонну пелет паливних гранульованих та її подальше підвищення шляхом укладення оспорюваних додаткових угод, що призвело до загального збільшення ціни, без належного обґрунтування та документального підтвердження є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку відповідача.

Також посилається на правову позицію викладено і в постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі № 903/366/22, та, зазначає, що відповідно до статті 5 Закону, закупівлі здійснюються за принципом відкритості та прозорості на всіх їх стадіях. Поряд з цим, перемога в тендері (закупівля за кошти місцевого бюджету) та укладення договору за однією ціною та її подальше підвищення більш як на 10% у спосіб укладення оскаржуваних додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця, та свідчить про свідоме заниження цінової пропозиції у тендері з метою перемоги. До того ж, необхідність укладення оспорюваних додаткових угод до Договору обґрунтовано відповідачем-2 коливанням ціни товару на ринку, на підтвердження чого надано цінові довідки Харківської торгово-промислової палати.

Законом України «Про публічні закупівлі» не передбачено ані переліку органів, які уповноважені надавати інформацію щодо коливання ціни на товар на ринку, ані форму/вигляд інформації щодо такого коливання. Внесення змін до договору про закупівлю можливе лише у випадку коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим.

Зокрема, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто, наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо. Однак постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період після укладання договорів і до внесення відповідних змін до нього. Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки частиною п`ятою статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища як коливання ціни на ринку.

За твердженнями прокурора, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди (або отримання пропозиції про її укладення).

На думку прокурора, цінові довідки № 35/24 від 19.01.2024 року, № 133/24 від 28.02.2024 року та № 1346/24 від 31.10.2024 року видані Харківською торгово-промисловою палатою, що стали підставою для укладення додаткових угод № 3 від 02.03.2024 року та № 4 від 04.11.2024 року до договору, містять інформацію щодо вартості пелет паливних з деревини на момент укладання договору, тобто станом на 19.01.2024 року, на 28.02.2024 року та на 31.10.2024 року. Проте в них відсутня інформація щодо середньозваженої ціни на пелети паливні з деревини станом на календарні періоди між вказаними датами, не наведено динаміку зміни ціни в бік збільшення або зменшення, що дало б можливість порівняти рівень цін та дійти висновку про зменшення або збільшення ціни протягом усього строку дії договору.

Крім того, Харківська торгово-промислова палата у своїх довідках вказала, що інформація, зазначена в них, має виключно довідко-інформаційний характер. При цьому, будь-яких документальних підтверджень на обґрунтування висновків Харківської торгово-промислової палати щодо ціни на пелети з деревини станом на 2024 рік вказані довідки не містять.

За твердженнями прокурора, за актуальними даними інформаційних джерел використаних Харківською торгово-промисловою палатою для складання цінових довідок № 35/24 від 19.01.2024 року, № 133/24 від 28.02.2024 року та № 1346/24 від 31.10.2024 року ціна тони пелет з деревини у травні 2025 року складає:

- 7300,00 грн. (База пиломатеріалів «Bigforest»: https://bigforest.com.ua/opalyuvalni-materialy/pelety/);

- 6990,00 грн. (ТОВ «Біоенергобанк» https://bioenergybank.com.ua/uk/peleti-sosna-en-a1-6mm/).

З вищевикладеного за твердженнями прокурора слідує, що ціна на тонну пелет з деревини станом на травень 2025 року є навіть нижчою, ніж визначено сторонами оспорюваних додаткових угод, у квітні та листопаді 2024 році, натомість на підставі додаткових угод №3,4 до договору безпідставно відповідачем 1 сплачено бюджетних коштів на загальну суму 88 453,45 грн., які підлягають стягненню з відповідача 2, оскільки на думку прокурора, таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні запропонованій замовнику на тендері. Крім того, відповідач 2 не навів причини та документально не підтвердив, що виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним, тому оскаржувані додаткові угоди № 3, 4 до Договору укладені з порушенням вимог статті 41 Закону, а тому, з огляду на положення статей 203, 215 Цивільного кодексу України підлягають визнанню недійсними в судовому порядку, а кошти безпідставно сплачені відповідачем 1 у розмірі 88 453,45 грн. підлягають до стягнення зі відповідача 2.

Вищевказані обставини стали причиною звернення прокурора із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Щодо здійснення прокуратурою представництва інтересів держави та належного визначення позивачів у цій справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" визначені підстави представництва прокурором інтересів держави в суді, а саме, у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 1 статті 24 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством (частини 7 статті 24 Закону України "Про прокуратуру").

Відповідно до частин 3-5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F. W. v. France) від 31.03.2005 року, заява № 61517/00, пункт 27).

Водночас ЄСПЛ звертав увагу також на категорії справ, у яких підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009 року, заява №42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у разі захисту інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси значного числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

При цьому ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 року №1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не стосуються сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечення обмеження повноважень і функцій прокурорів сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему здійснення кримінального правосуддя, водночас для виконання будь-яких інших функцій має бути засновано окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

Зважаючи на викладене, із урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким має бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Так, відповідно до частини 1, абзацу 1 частини 3 та абзацу 1 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суд.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку, що виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави".

В Основному Законі та ординарних законах не наведено переліку випадків, за яких прокурор здійснює представництво в суді, однак визначено критерії для оцінки орієнтири та умови, коли таке представництво є можливим.

Наявність інтересу і необхідність його захисту повинні базуватися на справедливих підставах, які мають бути об`єктивно обґрунтовані (доведені) і мати законну мету. Право на здійснення представництва інтересів держави у суді не є статичним, тобто не обмежується тільки зазначенням того, у чиїх інтересах діє прокурор, а спонукає і зобов`язує обґрунтовувати наявності права на таке представництво або, інакше кажучи, вимагає пояснити (засвідчити, аргументувати), чому в інтересах держави звертається саме прокурор. Знову ж таки, це має бути засновано на підставах, за якими можна виявити (простежити) інтерес того, на захист якого відбувається звернення до суду, і водночас ситуацію у динаміці, коли суб`єкт правовідносин, в інтересах якого діє прокурор, неспроможний самостійно реалізувати своє право на судовий захист.

Для представництва у суді інтересів держави прокурор за законом має визначити та описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а й виокремити ті ознаки, за якими його можна вважати винятком, повинен зазначити, що відбулося порушення або є загроза порушення економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

У даній справі, як зазначив прокурор у позовній заяві, укладені додаткові угоди суперечать вимогам законодавства та призведуть до протиправного фінансування видатків місцевого бюджету на суму 88 453,45 грн., порушують фінансово-економічні основи держави і можуть спричинити істотну шкоду її інтересам. Порушення процедури державних закупівель та укладення відповідних договорів унеможливлює раціональне та ефективне використання державних коштів і створює загрозу інтересам держави у подальшому. Таким чином у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.

Згідно із статтею 5 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (зі змінами та доповненнями) визначено статус сільських, селищних, міських рад, як органів місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з частин 1, 9 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Сільські, селищні, міські ради мають печатки із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, рахунки в установах банків України.

Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи (частина 1 статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

За змістом статті 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 1.1 розділу 1 Положення про відділ освіти Безлюдівської селищної ради, затвердженого рішенням XIX сесії VIII скликання Безлюдівської селищної ради від 23.02.2022 року Відділ освіти Безлюдівської селищної ради є виконавчим органом влади Бездюдівської селищної ради.

Відділ утворюється селищною радою, підзвітний та підконтрольний селищній раді, підпорядкований виконавчому комітету селищної ради, Безлюдівському селищному голові, секретарю Безлюдівської селищної ради, а з питань здійснення делегованих йому повноважень - підконтрольний профільному управлінню (департаменту) в галузі освіти Харківської обласної державної адміністрації (пункт 1.2 розділу 1 Положення)

Пунктом 1.8 розділу 1 Положення визначено, що відділ освіти фінансується з рахунок коштів бюджету Безлюдівської селищної ради та субвенцій з Державного бюджету, інших не заборонених законодавством надходжень. Гранична чисельність, фонд оплати праці працівникам відділу освіти та видатки на його утримання встановлюються селищною радою за рекомендаціями Міністерство освіти і науки України.

З аналізу вищевикладеного слідує, що відділ освіти фінансується за рахунок коштів місцевого бюджету та є розпорядником місцевого бюджету нижчого рівня, видатки на утримання відділу освіти встановлюються селищною радою. Відділ освіти підзвітний та підконтрольний селищній раді.

Таким чином, Безлюдівська селищна рада Харківського району Харківської області є органом, уповноваженим державою здійснювати повноваження у спірних правовідносинах.

Отже органом, уповноваженим державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, як розпорядник коштів місцевого бюджету територіальної громади є Безлюдівська селищна рада, що спростовує твердження позивача та відповідача 1, що останній є лише засновником юридичної особи публічного права - Відділу освіти Безлюдівської селищної ради і не є стороною вищезазначеного правочину та оспорюваних додаткових угод, та спростовує твердження позивача та відповідача 1 у наданих до суду письмових поясненнях (вх. 22335/25 від 26.09.2025 року), щодо неналежного позивача.

Крім того, з вищевикладеного слідує, що підставою для представництва інтересів держави у даному випадку є нездійснення уповноваженим органом - Безлюдівською селищною радою, захисту інтересів держави, а саме невжиття нею заходів цивільно-правового характеру щодо примусового повернення бюджетних коштів у сумі 88 453,45 грн. Харківською окружною прокуратурою на адресу Безлюдівської селищної ради 22.05.2025 року за № 62-2224 ВИХ-25 направлено листа в порядку частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» про виявлені порушення та необхідність вжиття відповідних заходів реагування для їх стягнення.

Натомість, у відповідь Безлюдівська селищна рада листом від 27.05.2025 року № 03-22/1165 зазначила, що відділ освіти Безлюдівської селищної ради є окремою юридичною особою та просила направити дане повідомлення на ім`я керівника відділу освіти Безлюдівської селищної ради.

З вищевикладеного слідує, що наміру Безлюдівської селищної ради самостійно звернутися до суду з позовом про стягнення коштів за вказаних обставин матеріали справи не містять.

Водночас, прокурором здійснені всі можливі заходи щодо повідомлення уповноваженого органу про виявлені порушення законодавства та можливості захистити інтереси територіальної громади у судовому порядку.

За таких умов, бездіяльність уповноваженого державного органу щодо звернення до суду з позовом вказує на нездійснення цим органом захисту інтересів держави та є підставою для представництва прокурором в суді інтересів держави в даному випадку.

У постанові від 26.05.2020 року у справі №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду, надаючи висновок щодо застосування приписів статті 23 Закону України "Про прокуратуру", вказала, що звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме, подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави тощо), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

З огляду на зазначене, звертаючись до суду із цим позовом, прокурор відповідно до вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та статті 53 Господарського процесуального кодексу України обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави в суді та визначив, у чому саме полягає порушення інтересів держави.

Враховуючи вищевикладене, прокурор правомірно визначив Безлюдівську селищну раду позивачем у цій справі.

У зв`язку із чим, суд погоджується з доводами прокурора про необхідність у даній справі здійснення прокуратурою представництва інтересів держави у суді.

Щодо вимог про визнання недійсними додаткової угоди № 3 від 03.04.2024 року до договору про закупівлю товарів № 10 від 19.01.2024 року та додаткової угоди № 4 від 04.11.2024 року до договору про закупівлю товарів № 10 від 19.01.2024 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із статтею 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

З аналізу вищевикладеного слідує, що для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Як вбачається із матеріалів справи, за результатами проведеної закупівлі UA-2024-01-12-010944-a 19.01.2024 між Відділом освіти Безлюдівської селищної ради (відповідачем 1) та Фізичною особою - підприємцем Чміль Родіоном Олександровичем (відповідачем 2) було укладено договір №10 про закупівлю товарів «Код ДК 021:20-3 - Тверде паливо (пелети паливні з деревини)». Ціна договору становить 881 144,00 грн.

Правові та економічні засади закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначає Закон України «Про публічні закупівлі».

Метою вказаного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Положеннями частини 1 статті 5 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; не дискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Згідно із частиною 1 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного із урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 628, статті 629 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Положеннями частини 4 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Згідно із пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Пунктом 37 розділу X Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених цим Законом, визначаються Кабінетом Міністрів України із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз.

Особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 року № 1178, яка набрала чинності 19.10.2022 року.

Пунктом 19 Особливостей визначено, що істотні умови договору про закупівлю (крім договорів про закупівлю товарів, робіт та послуг для/з будівництва, ремонту та інших інженерно-технічних заходів із захисту об`єктів критичної інфраструктури паливно-енергетичного сектору критичної інфраструктури за основними технічними показниками, погодженими Міненерго) не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку, зокрема, погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору, про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.

Частиною 1 статті 651 Цивільного кодекс України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлене договором або законом.

Згідно висновків викладених у постановах Верховного Суду від 18.07.2023 року у справі № 916/944/22, від 11.05.2023 року у справі № 910/17520/21, від 19.07.2022 року у справі № 927/568/21, від 16.02.2023 року у справі № 903/366/22 Закон України «Про публічні закупівлі» не містить виключень з цього правила.

Натомість стаття 652 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно із частинами 3, 4 статті 653 Цивільного кодексу України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частинами 1,2 статті 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

За загальним правилом істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпункту 13 пункту 13) цих особливостей після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (пункту 19 Особливостей). Однак ця норма передбачає випадки, коли допустима зміна істотних умов договору про закупівлю.

Постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 року № 1178 не передбачає внесення змін до Закону України «Про публічні закупівлі», а лише встановлює певні особливості щодо процедури здійснення публічних закупівель під час дії воєнного стану.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2024 року у справі № 922/2595/23, від 01.10.2024 року у справі № 918/779/23.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 28.08.2024 року у справі № 918/694/23 зазначив на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 року № 1178 деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», та не встановлює іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення передбаченого даною нормою.

Отже, системний аналіз положень статей 651, 652 Цивільного кодексу України та положень пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», пункту19 Особливостей дає підстави для висновку про те, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися (подібний висновок наведений у постановах Верховного Суду від 09.06.2022 року у справі № 927/636/21, від 07.12.2022 року у справі № 927/189/22, від 16.02.2023 року у справі № 903/383/22).

При цьому, чинне законодавство не передбачає, які саме документи мають підтверджувати факт коливання цін.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що частина 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» дає можливість змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 % від ціни визначеної в договорі про закупівлю, та має на меті запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника. Разом з тим, ця норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Документи щодо коливання ціни повинні підтверджувати, чому відповідне підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, та/або чому виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним (подібна за змістом позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 рок уу справі № 915/346/18, від 12.02.2020 року у справі №913/166/19, від 21.03.2019 рок у справі № 912/898/18, від 25.06.2019 у справі №913/308/18, від 12.09.2019 року у справі № 915/1868/18).

Вищевикладене спростовує твердження відповідача 1 викладене у наданому до суду відзиві на позовну заяву (вх. № 15554 від 02.07.2025 року) та у наданих до суду письмових поясненнях (вх. № 22335/25 від 26.09.2025 року).

При цьому, суд приймає до уваги, що в іншому випадку не досягається мета Закону України «Про публічні закупівлі», яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Тобто, з огляду на вищевикладені правові позиції Великої Палати Верховного Суду, ціна за одиницю товару могла бути збільшена лише на 10% протягом дії договору, та лише у випадку, визначеному статтею 41 Закону України «Про публічні закупівлі» - у разі коливання ціни такого товару на ринку.

Аналізуючи укладені між Відділом освіти Безлюдівської селищної ради (відповідачем 1) та Фізичною особою - підприємцем Чміль Родіоном Олександровичем (відповідачем 2) додаткові угоди, а саме:

1. Додатковою угодою № 3 від 03.04.2024 року до договору про закупівлю товарів № 10 від 19.01.2024 року сторони виклали специфікацію додатку 1 до договору у наступній редакції, зокрема зазначено, що ціна за 1 тонну пелет палевних з деревини визначена за 89,84 т у розмірі 6 479,00 грн. (загальна ціна 582 073,36 грн.), за 41,781313 т у розмірі 7158,00 грн. (загальна ціна 299 070,64 грн.) загальна ціна становить 881 144,00 грн.

Збільшено на 9,5 % від ціни визначеної у договорі.

В обґрунтування свого права на підписання додаткової угоди № 3 та збільшення ціни на одиницю товару та зменшення товару, відповідач 2 посилався на цінові довідки № 35/24 від 19.01.2024 року та № 133/24 від 28.02.2024 року Харківської торгово - промислової палати, відповідно до яких:

- станом на 19.01.2024 року на ринку Харківської області встановлено наступний рівень роздрібних цін без урахування ПДВ або кінцева ціна реалізації, пакування у біг-бегах: пелети паливні з деревини - 6500,00 - 11 676,00 грн. / т.;

- станом на 28.02.2024 року на ринку Харківської області встановлено наступний рівень роздрібних цін без урахування ПДВ або кінцева ціна реалізації, пакування у біг-бегах: пелети паливні з деревини - 8 000,00 - 12 900,00 грн. / т.

2. Додатковою угодою № 4 від 04.11.2024 року сторони виклали специфікацію додатку 1 до договору у наступній редакції, зокрема зазначено, що ціна за 1 тонну пелет палевних з деревини визначена за 89,84 т у розмірі 6 479,00 грн. (загальна ціна 582 073,36 грн.), за 32,507678 т у розмірі 9200,00 грн. (загальна ціна 299 070,64 грн.) загальна ціна становить 881 144,00 грн.

Збільшено на 29,5 % від ціни визначеної у договорі.

В обґрунтування свого права на підписання додаткової угоди № 4 та збільшення ціни на одиницю товару та зменшення товару, відповідач 2 посилався на цінову довідку № 1346/24 від 31.10.2024 року Харківської торгово - промислової палати, відповідно до якої:

- рівень цін станом на квітень (01.04-30.04) та жовтень (01.10.-31.10) 2024 року та коливання цін між вказаними періодами на Пелети поливні з деревини (біг-бег) на території Харківської області становить середня ціна станом на квітень (01.04-30.04) 2024 року, грн. / т. - 6 975,00 грн., середня ціна станом на жовтень (01.10.-31.10) 2024 року грн. / т. - 9 211,43 грн. та зазначено +32,06 % відсоток коливання ціни.

За висновком суду, в документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар та її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання).

При цьому, необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.03.2021 року у справі №924/1240/18, від 11.05.2023 рок у справі №910/17520/21.

Верховним Судом у постанові від 06.02.2025 року у справі № 916/747/24 наголошено, що сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне за собою підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору. При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну, постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник -також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції). Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.

Водночас, на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринкового ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.

У випадку прийняття рішення споживачем щодо внесення змін до договору у вказаній частині до розрахунку ціни за одиницю товару приймається ціна за одиницю товару, що визначена сторонами у момент укладення договору (з урахуванням внесених раніше змін до договору, якщо такі обставини мали місце). При цьому максимальна сума, на яку сторонами може бути здійснено підвищення ціни за одиницю товару, визначається як різниця між середньоринковою ціною (діапазоном цін тощо) за одиницю товару, що передує моменту письмового звернення постачальника щодо зміни ціни (згідно з наданим учасником підтверджуючого документу), та середньоринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару станом на дату після укладення договору (згідно з наданим учасником підтверджуючого документу), або станом на момент внесення змін до договору в частині ціни за одиницю товару, якщо такі зміни до договору вже були раніше здійснені сторонами. У будь-якому випадку підвищення ціни за одиницю товару здійснюється з урахуванням вимог пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13.04.2023 у справі № 908/652/22.

З аналізу вищевикладеного слідує, що наявні у матеріалах справи цінові довідки Харківської торгово-промислової палати № 35/24 від 19.01.2024 року та № 133/24 від 28.02.2024 року та № 1346/24 від 31.10.2024 року, на підставі, зокрема, яких були укладені оскаржувані додаткові угоди № 3 та № 4 до договору, щодо зміни ціни за одиницю товару та зменшення товару, містять дані щодо вартості пелет паливних палевних з деревини на момент укладання договору, тобто станом на 19.01.2024 року, на 28.02.2024 року та на 31.10.2024 року, однак не містять дослідження питання цін на паливні брикети в період з 20.01.2024 по 17.02.2024 року та з 01.03.2024 року по 30.09.2024 року, також не наведено будь-яких даних щодо середньозваженої ціни на пелети палевні з деревини станом на календарні періоди між вказаними датами та не містить належного обґрунтування для зміни істотних умов укладеного між Відділом освіти Безлюдівської селищної ради (відповідачем 1) та Фізичною особою - підприємцем Чміль Родіоном Олександровичем (відповідачем 2) договору № 10 про закупівлю товарів від 19.01.2024 року на підставі пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Отже оспорювані додаткові угоди № 3 та № 4 укладені без належного обґрунтування та документального підтвердження коливання ціни такого товару на ринку.

Суд приймає до уваги правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 16.02.2023 року у справі №903/366/22, що виключно коливання цін на ринку не може бути беззаперечною підставою для автоматичного перегляду (збільшення) погодженої сторонами ціни за одиницю товару.

Верховним Судом у постанові від 18.06.2021 року у справі № 927/491/19 викладено правову позицію, відповідно до якої постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору за ціною, запропонованою замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним, збитковим. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Крім того, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчать про те, що невнесення змін до договору в частині збільшення ціни на тверде паливо (пелети паливні з деревини) та зменшення обсягів поставки згідно оскаржуваних додаткових угод було б очевидно невигідним та збитковим для постачальника.

Також, судом було встановлено, що у листах від 25.03.2024 року № 3/13 та від 01.11.2024 року № 1/11 відповідача 2 зазначено, зокрема, лише щодо можливості збільшення ціни за одиницю товару пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку, та що не перевищує відсоток коливання від попередньої ціни, при цьому будь-яких доказів, що вказане зростання призвело до збільшення вартості товару не надано, а також не зазначено чому таке підвищення ціни не можливо було спрогнозувати і чому виконання договору є вочевидь невигідним для постачальника.

Вищевикладене спростовує твердження відповідача 1 та відповідача 2 викладені у наданих до суду поясненнях.

З аналізу вищевикладеного слідує, що необхідність внесення зазначених вище змін оскаржуваними додатковими угодами № 3 щодо зменшення обсягів поставки та № 4 щодо ціни за одиницю товару понад 10% від ціни за одиницю товару та зменшення обсягів поставки, що була визначена сторонами в основному договорі за результатами процедури закупівлі не підтверджено належними та допустимими доказами.

Також Верховний Суд у справі № 927/491/19 вказав, що перемога у тендері (закупівля за бюджетні кошти) та укладення договору з певною ціною та її подальше підвищення, внаслідок ,так званого коливання, є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця.

Тобто сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне за собою підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору. Умовою такого підвищення обов`язково є неможливість спрогнозувати таке підвищення та закласти відповідні ризики при формуванні тендерної пропозиції. Зазначене є особливо актуальним у тому випадку, якщо коливання цін на товар обумовлюється його сезонним характером або у випадку, коли за умовами тендерної документації товар повинен бути наявним у постачальника. На зазначене звернув увагу Верховний Суд у постанові від 02.07.2024 року у справі №910/13579/23.

У постанові від 12.09.2019 року у справі № 915/1868/18 Верховним Судом наголошено, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі.

Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.09.2019 року у справі № 915/1868/18).

Зазначене в свою чергу порушує основні принципи, що передбачені статтею 5 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Крім того, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 927/491/19 від 18.06.2021 року у своїй постанові також зазначає, що будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик.

Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку. що при укладенні спірної додаткової угоди № 3 від 03.04.2024 року до договору про закупівлю товарів № 10 від 19.01.2024 року та № 4 від 04.11.2024 року до договору про закупівлю товарів № 10 від 19.01.2024 року відповідачами не було дотримано вимог чинного законодавства, зокрема частини 2 пункту 19 Особливостей, безпідставно змінено істотні умови договору, оскільки належним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено коливання ціни паливних брикетів на ринку після укладення договору та неможливість виконання умов договору без внесення змін до нього, у зв`язку із чим, додаткова угода № 3 від 03.04.2024 року до договору про закупівлю товарів № 10 від 19.01.2024 року та додаткова угода № 4 від 04.11.2024 року до договору про закупівлю товарів № 10 від 19.01.2024 року підлягають визнанню недійсними із урахуванням вимог статей 203, 215 Цивільного кодексу України, а від так, позовні вимоги прокурора у цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення з фізичної особи-підприємця Чміля Родіона Олександровича на користь Безлюдівської селищної ради - 88 453,45 грн., суд зазначає таке.

Згідно із частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Судом встановлено, що на виконання додаткових угод № 3 від 03.04.2024 року та № 4 від 04.11.2024 до договору про закупівлю товарів № 10 від 19.01.2024 року відповідачем 1 було відповідно до наявних у матеріалах справи видаткових накладних, було прийнято обумовлений товар у загальній кількості 122,3477 тон, та здійснено оплату про що свідчать наявні у матеріалах справи платіжні інструкції, а саме № 90 від 30.01.2024 року, № 94 від 02.02.2024 року, № 95 від 02.02.2024 року, № 104 від 07.02.2024 року, № 1120 від 12.02.2024 року, № 157 від 19.02.2024 року, № 162 від 26.02.2024 року, № 221 від 05.03.2024 року, № 330 від 28.02.2024 року. № 1561 від 25.11.2024 року, № 1562 від 25.11.2024 року, № 1583 від 28.11.2024 року, № 1585 від 03.12.2024 року, № 1644 від 16.12.2024 року.

Натомість, судом встановлено, що поставка товару із урахуванням зміни ціни та зменшення товару відбулася за видатковими накладними, а саме:

- № 53 від 13.11.2024 року прийнято пелети паливні з деревини в обсязі 10,55 тонн за ціною 9200,00 грн. за 1 тонну на загальну суму 97 060,00 грн.;

- № 55 від 18.11.2024 року прийнято пелети паливні з деревини в обсязі 6,34 тонн за ціною 9200,00 грн. за 1 тонну на загальну суму 58 328,00 грн.;

- № 56 від 26.11.2024 року прийнято пелети паливні з деревини в обсязі 6,48 тонн за ціною 9200,00 грн. за 1 тонну на загальну суму 59 616,00 грн.;

- № 57 від 29.11.2024 року прийнято пелети паливні з деревини в обсязі 6,09 тонн за ціною 9200,00 грн. за 1 тонну на загальну суму 56 028,00 грн.;

- № 59 від 09.12.2024 року прийнято пелети паливні з деревини в обсязі 3,0477 тонн за ціною 9200,00 грн. за 1 тонну на загальну суму 28 038,64 грн.

За розрахунком прокурора, розрахунок суми, що необґрунтовано сплачена відповідачем 1 на користь відповідача 2 за договором становить:

- загальна сума сплачена за поставлений товар у кількості 32.5077 тонн за ціною з урахуванням додаткової угоди №4 складає 299 070,84 грн. 32.5077 тонн х 9200 = 299 070,84 грн.;

- кількість товару * ціна передбачена договором = сума належна до сплати за умовами Договору: 32.5077 тонн х 6479 = 210 617, 39 грн.;

У зв`язку із чим, за розрахунком прокурора, сума сплачена за поставлений товар за цінами передбаченими додатковою угодою №4 до договору - сума належна до сплати за ціною передбаченою договором = сума надмірно сплачених коштів - 299 070,84 грн.- 210 617,39 грн.= 88 453,45 грн.

Судом здійснено перевірку вищевказаного розрахунку прокурора, та встановлено, що такі нарахування здійснено не вірно. Судом здійснено власний розрахунок із урахуванням умов договору та загальної ціни договору (881 144,00 грн.) та кількості поставленого товару (у загальному розмірі 122,3477 тон), ціни товару по 9200,00 грн. та кількості поставленого товару (32,5077 тон) та встановлено, що обґрунтованою є сума у розмірі - 88 453,25 грн.(122,3477тонн х 6479 =792 690,75 грн.; 881 144,00 грн. -792 690,75 грн.= 88 453,25 грн.)

Враховуючи, що оскаржувані додаткові угоди №3 від 03.04.2024 року та № 4 від 04.11.2024 року до договору про закупівлю товарів № 10 від 19.01.2024 року визнані судом недійсними та не породжують правових наслідків для сторін договору, вимога прокурора про стягнення з фізичної особи-підприємця Чміля Родіона Олександровича на користь Безлюдівської селищної ради підлягає до задоволення частково, а саме у розмірі 88 453,25 грн.

В частині стягнення суми у розмірі 0,20 грн. відмовити.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Частиною четвертою статті 11 Господарського процесуального кодексу України також унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункту 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі "РуїсТоріха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVIN OTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, пункту 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статтею 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018 року, від 24.04.2019, від 05.03.2020 року Верховного Суду у справах № 910/13407/17, № 915/370/16 та № 916/3545/15.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу, які залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду щодо часткового задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, а саме про

- визнання недійсною додаткову угоду № 3 від 03.04.2024 року до договору про закупівлю товарів № 10 від 19.01.2024 року укладену між Відділом освіти Безлюдівської селищної ради та фізичною особою-підприємцем Чмілем Родіоном Олександровичем;

- визнання недійсною додаткову угоду № 4 від 04.11.2024 року до договору про закупівлю товарів № 10 від 19.01.2024 року укладену між Відділом освіти Безлюдівської селищної ради та фізичною особою-підприємцем Чмілем Родіоном Олександровичем;

- стягнення з фізичної особи-підприємця Чміля Родіона Олександровича на користь Безлюдівської селищної ради 88 453,25 грн.

В частині стягнення суми у розмірі 0,20 грн. відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, судовий збір у даній справі покладається на відповідачів по 3 633,60 грн. з кожного.

Керуючись статтями 73, 74, 86, 123, 126, 128, 129, 183, 236 - 238, 240 - 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У позові відмовити частково.

Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 03.04.2024 року до договору про закупівлю товарів № 10 від 19.01.2024 року укладену між Відділом освіти Безлюдівської селищної ради (62489, Харківська обл., с. Безлюдівка, вул. Зміївська, буд. 48, ) та фізичною особою-підприємцем Чмілем Родіоном Олександровичем ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 04.11.2024 року до договору про закупівлю товарів № 10 від 19.01.2024 року укладену між Відділом освіти Безлюдівської селищної ради (62489, Харківська обл., с. Безлюдівка, вул. Зміївська, буд. 48, ) та фізичною особою-підприємцем Чмілем Родіоном Олександровичем ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Стягнути з фізичної особи-підприємця Чміля Родіона Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Безлюдівської селищної ради (62489, Харківська обл., с. Безлюдівка, вул. Зміївська, буд. 48, ) - 88 453,25 грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Чміля Родіона Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Харківської обласної прокуратури (61000, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, , банк отримувач: Державна казначейська служба України, код 820172, рахунок UA0007171, код класифікації видатків бюджету - 2800) судовий збір у розмірі 3 633,60 грн.

Стягнути з Відділу освіти Безлюдівської селищної ради (62489, Харківська обл., с. Безлюдівка, вул. Зміївська, буд. 48 ) на користь Харківської обласної прокуратури (61000, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, , банк отримувач: Державна казначейська служба України, код 820172, рахунок UA0007171, код класифікації видатків бюджету - 2800) судовий збір у розмірі 3 633,60 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення суми у розмірі 0,20 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Інформацію щодо роботи суду та щодо розгляду конкретних судових справ можна отримати на сайті суду, а також за допомогою Телеграм-бота Господарського суду Харківської області https://t.me/GospSud_kh_bot.

Реквізити сторін:

прокурор: Керівник Харківської окружної прокуратури Харківської області (61098, м. Харків, Григорівське шосе, буд. 52, ЄДРПОУ );

позивач: Безлюдівська селищна рада (62489, Харківська обл., с. Безлюдівка, вул. Зміївська, буд. 48, );

відповідач 1: Відділ освіти Безлюдівської селищної ради (62489, Харківська обл., с. Безлюдівка, вул. Зміївська, буд. 48 );

відповідач 2: Фізична особа - підприємець Чміль Родіон Олександрович ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повне рішення складено "14" жовтня 2025 р.

Суддя О.О. Ємельянова