16.10.2025Справа № 910/8622/25
Без повідомлення (виклику) сторін
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
10.07.2025 на адресу Господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАВОРИТТОРГБУД" надійшла позовна заява до Державного спеціалізованого господарського підприємства "ЛІСИ УКРАЇНИ" в особі філії "Слобожанський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "ЛІСИ УКРАЇНИ" про стягнення заборгованості за Договором №32-і/ВС від 05.06.2024 у розмірі 1 092 523,93 грн з яких: 948 465,26 грн - основна заборгованість, 118 417,33 грн- інфляційні нарахування, 25 641,34 грн - 3% річних та 11.07.2025 була передана судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАВОРИТТОРГБУД" залишено без руху.
Позивачем у строк встановлений ухвалою суду від 15.07.2025, подано заяву про усунення недоліків, з доданими до неї документами.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
30.07.2025 в системі «Електронний суд» представником відповідача сформовано клопотання про закриття провадження у справі. Останнє обґрунтоване тим, що після ознайомлення з матеріалами справи, котрі подані позивачем до суду, що не були надані останнім на лист від 02.06.2025 №4849/37-11-1-2025 філії «Слобожанський лісовий офіс» ДП «Ліси України», було встановлено суму заборгованості в розмірі 948 465,26 грн, що відповідає сумі заборгованості за договором 32-І/ВС від 05.06.2024 заявленої ТОВ «ФАВОРИТТОРГБУД».
Відповідно до платіжної інструкції №9327 від 29.07.2025 заборгованість в сумі 948 465,26 грн за лісозаготівельні послуги по ДП «Ізюмське лісове господарство» згідно договору 32-І/ВС від 05.06.2024 була сплачена відповідачем.
31.07.2025 в системі «Електронний суд» представником позивача сформовано заяву про зменшення позовних вимог. Остання обґрунтована тим, що 29.07.2025 о 11:15 від філії «Слобожанський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України» надійшла платіжна інструкція №9327 від 29.07.2025 на суму 948 465,26 грн, у призначенні платежу якої зазначено: «(2-2.1) Заборгованість за лісозаготівельні послуги по ДП "Ізюмське ЛГ" згідно дог. №32-і/ВС від 05.06.2024 по рах. №110 від 28.04.2025 в т.ч. ПДВ 20% 158 077,54 грн».
З огляду на те, що представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог в межах строку передбаченого ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе задовольнити заяву представника позивача про зменшення розміру позовних вимог та розглядати справу в межах заявлених позовних вимог про стягнення 144 058,67 грн. з яких: 118 417,33 грн- інфляційні нарахування та 25 641,34 грн - 3% річних.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2025 позовні вимоги задоволено та стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства "ЛІСИ УКРАЇНИ" (01601, місто Київ, вул.Руставелі Шота, будинок 9А, ) в особі філії "Слобожанський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "ЛІСИ УКРАЇНИ" (36007, Полтавська обл., місто Полтава, вул. Гулака-Артемовського, будинок 22, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАВОРИТТОРГБУД" (37400, Полтавська обл., Лубенський р-н, місто Гребінка, вул. Незалежності, будинок 4, квартира 22, ) інфляційні нарахування у розмірі 118 417 (сто вісімнадцять тисяч чотириста сімнадцять) грн. 33 коп., 3% річних у розмірі 25 641 (двадцять п`ять тисяч шістсот сорок одна) грн. 34 коп. та судовий збір у розмірі 2160 (дві тисячі сто шістдесят) грн. 88 коп.

06.10.2025 в системі «Електронний суд» представником позивача сформовано заяву про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якого представник просить стягнути з відповідача 109 252,40 грн.

08.10.2025 представником відповідача в системі «Електронний суд» сформовано клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу.

Вищеозначене клопотання обґрунтоване зокрема тим, що:

- послуга «Написання та подання заяви про усунення недоліків позовної заяви», то варто зазначити, що вказані в ухвалі суду недоліки позовної заяви були допущені виключно адвокатом при написанні позовної заяви, а тому дана послуга не може бути включені до списку зазначеному в п. 1.2 акту приймання-передачі;

- послуга «Написання та подання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу» є формальною, та подається в кожну справу адвокатом. Заява містить лише правове обґрунтування заявленої вимоги та не містить фактичних обставин, відсутня деталізація по кожній послузі наданій адвокатом;

- послуги «Написання та подання заперечення на клопотання про закриття провадження; Написання та подання заяви про зменшення позовних вимог; Написання та подання відповіді на відзив; Написання та подання додаткових пояснень у справі; Написання та подання заяви про повернення судового збору», то дані процесуальні документи не було необхідності подавати, оскільки вони могли бути об`єднані в один процесуальний документ. Адвокат сама вирішила їх розділити на численні процесуальні документи.

Окрім того представник звертає увагу суду, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебувають однотипні справи подані адвокатом Гетманенко Ольгою Олегівною, а саме: 910/8622/25, 910/8623/25, 910/8624/25, 910/9451/25, які є такими, що не потребують додаткового опрацювання законодавства по кожному з них та додаткової витрати часу для їх написання.

Всі чотири справи мають однотипні матеріали, позови, докази та інші процесуальні документи, що адвокатом зазначено в акті приймання-передачі, є аналогічними, судова практика в усіх справах є однаковою.

09.10.2025 представником позивача в системі «Електронний суд» сформовано заперечення на клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами частини 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки рішення у справі № 910/8622/25 ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, суд вважає наявні у справі матеріали достатніми для здійснення розгляду заяви без виклику учасників справи, та згідно приписів ст. 244 ГПК Україна судове засідання для розгляду заяви позивача не призначається.

Розглянувши клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАВОРИТТОРГБУД" про ухвалення додаткового рішення у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з приписами статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відтак, ч. 3 ст. 4 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність передбачено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом п.1 ч.3 ст.123 та ст.126 Господарського процесуального кодексу України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Відповідно до ст.56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Статтею 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Слід зазначити, що юридична особа самостійно вирішує питання про вибір свого представника у господарському суді. Держава гарантує такій особі відшкодування судових витрат на юридичні послуги, що надаються лише адвокатом. Витрати юридичної особи на надані їй у господарському судочинстві послуги адвоката відшкодовуються в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до вимог ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.27,30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17; додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18, постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 914/359/18.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази відповідно до статті 124 Господарського процесуального кодексу України подаються разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

На підтвердження витрат у сумі 109252,40 грн представник позивача надав копії наступних документів:

- договір про надання правової допомоги від 09.07.2025;

- Додаткова угода від 09.07.2025;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 03.10.2025 на суму 109 252,40 грн;

- ордер на надання правничої допомоги серія АН № 1732879.

09.07.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФАВОРИТТОРГБУД" (далі - Клієнт) та адвокатом Гетманенко Ольгою Олегівною (далі Адвокат) укладено договір про надання правової допомоги відповідно до п. 1.1 якого, Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну (правову/правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором та додатками до нього.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що загальна вартість Послуг за цим Договором складається із суми всіх виставлених Клієнту рахунків - фактур.

За результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується уповноваженими представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої АДВОКАТОМ юридичної допомоги і її вартість (п. 4.7 Договору).

Додатковою угодою від 09.07.2025 сторони у п. 1.3 погодили, що вартість професійної правничої допомоги за цією Додатковою угодою сплачується Клієнтом у сумі, визначеній у п. 1.3 Акта приймання-передачі наданих послуг до даної додаткової угоди.

Сторони погодили, що послуги, згідно п.1.1. цієї Додаткової угоди, що на дату укладення цієї Додаткової угоди уже фактично надані Адвокатом (за попередньою усною згодою Клієнта), теж включаються до цієї Додаткової угоди та Акту приймання-передачі наданих послуг за дією Додатковою угодою до Договору (п. 1.4 Договору).

На виконання Договору та Додаткової угоди до Договору, адвокат надав, а клієнт прийняв наступні види правової допомоги:

- Консультація Клієнта щодо вирішення поставленого питання Адвокату;

- Написання юридичного висновку щодо питання, яке було надано Адвокату;

- Формування правової позиції;

- Аналіз наданих Клієнтом документів та їх вивчення задля написання позовної заяви;

- Аналіз судової практики щодо питання, яке було надано Адвокату;

- Написання та подання позовної заяви (в тому числі прорахування 3% річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання, інфляційних втрат за період прострочення, та судових втрат;)

- Написання та подання заяви про усунення недоліків позовної заяви;

- Написання та подання заперечення на клопотання про закриття провадження;

- Написання та подання заяви про зменшення позовних вимог;

- Написання та подання відповіді на відзив;

- Написання та подання додаткових пояснень у справі;

- Написання та подання заяви про повернення судового збору;

- Написання та подання заяви про ухвалення додатковою рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Пунктом 1.3 означеного акту передбачено, що вартість наданих послуг є фіксованою та становить 10% від ціни позову у справі №910/8622/25, що складає 109 252,40 грн.

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Дана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Як вбачається з договору, сторони дійшли взаємної згоди, щодо фіксованого Гонорару, який становить 10% від ціни позову у справі №910/8622/25, що складає 109 252,40 грн.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

За приписами ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).

У своєму клопотанні про зменшення розміру витрат на правову допомогу представник відповідача зокрема зазначив, що:

- послуга «Написання та подання заяви про усунення недоліків позовної заяви», то варто зазначити, що вказані в ухвалі суду недоліки позовної заяви були допущені виключно адвокатом при написанні позовної заяви, а тому дана послуга не може бути включені до списку зазначеному в п. 1.2 акту приймання-передачі;

- послуга «Написання та подання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу» є формальною, та подається в кожну справу адвокатом. Заява містить лише правове обґрунтування заявленої вимоги та не містить фактичних обставин, відсутня деталізація по кожній послузі наданій адвокатом;

- послуги «Написання та подання заперечення на клопотання про закриття провадження; Написання та подання заяви про зменшення позовних вимог; Написання та подання відповіді на відзив; Написання та подання додаткових пояснень у справі; Написання та подання заяви про повернення судового збору», то дані процесуальні документи не було необхідності подавати, оскільки вони могли бути об`єднані в один процесуальний документ. Адвокат сама вирішила їх розділити на численні процесуальні документи.

Окрім того представник звертає увагу суду, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебувають однотипні справи подані адвокатом Гетманенко Ольгою Олегівною, а саме: 910/8622/25, 910/8623/25, 910/8624/25, 910/9451/25, які є такими, що не потребують додаткового опрацювання законодавства по кожному з них та додаткової витрати часу для їх написання.

Всі чотири справи мають однотипні матеріали, позови, докази та інші процесуальні документи, що адвокатом зазначено в акті приймання-передачі, є аналогічними, судова практика в усіх справах є однаковою.

Суд звертає увагу, що за приписами ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові від 22.10.2020 Верховного Суду по справі №910/9187/19.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 904/7334/21, від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).

Крім того, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 викладено правову позицію, згідно з якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та [або] значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім [орієнтовним] розрахунком; зловживання процесуальними правами).

При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 126 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 129 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 ГПК України. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Так, частина п`ята статті 129 ГПК України містить критерій обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Дослідивши надані адвокатом клієнту послуги, суд зазначає, що послуга написання та подання позовної заяви (в тому числі прорахування 3% річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання, інфляційних втрат за період прострочення, та судових втрат є ширшим поняттям, яке включає у себе наступні послуги: Формування правової позиції; Аналіз наданих Клієнтом документів та їх вивчення задля написання позовної заяви; Аналіз судової практики щодо питання, яке було надано Адвокату.

Окрім того суд звертає увагу представника позивача, що при відсутності виконання означених вище послуг, адвокат не зміг би надати послугу - Написання юридичного висновку щодо питання, яке було надано Адвокату, а відтак вони об`єднанні однією послугою, а саме підготовка позовної заяви.

Стосовно послуги написання та подання заяви про ухвалення додатковою рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Верховним Судом неодноразово було викладено висновок зокрема у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №914/1564/20 та у додаткових постановах від 20.09.2023 у справі №922/838/22, від 14.09.2023 у справі №911/3076/21, від 06.09.2023 у справі №914/131/22, від 30.08.2023 у справі №911/3586/21, від 25.07.2023 у справі №914/4092/21, від 07.02.2023 у справі №922/4022/20, від 23.08.2022 у справі №909/328/18, від 05.07.2022 у справі №910/10507/21 щодо застосування статей 123, 126 ГПК України, про те, що заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Суд звертає увагу, що дана справа є незначної складності, що стало підставою для розгляду її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Також суд звертає увагу, що в рішенні суду було встановлено наступне: «На виконання умов Договору, Виконавцем складено та надано Замовнику акти приймання-передачі робіт та послуг: № САВ - 00066 від 20.06.2024 (загальна вартість робіт - 6 048,80 грн); № АНД - 00027 від 28.06.2024 (загальна вартість робіт - 64 251,59 грн); № САВ - 00067 від 28.06.2024 (загальна вартість робіт - 62 502,00 грн); № САВ - 00068 від 28.06.2024 (загальна вартість робіт - 72 300,76 грн); № HOP - 00026 від 28.06.2024 (загальна вартість робіт - 79 750,80 грн); № БАР - 00004 від 28.06.2024 (загальна вартість робіт - 20 925,00 грн); № ЧЕР - 00052 від 28.06.2024 (загальна вартість робіт - 4 023,20 грн); № ЧЕР - 00049 від 28.06.2024 (загальна вартість робіт - 1 002,00 грн); № ПІЩ - 00028 від 31.07.2024 (загальна вартість робіт - 28 532,00 грн); № ПІЩ - 00030 від 31.07.2024 (загальна вартість робіт - 74 137,20 грн); № АНД - 00032 від 31.07.2024 (загальна вартість робіт - 50 049,85 грн); № ПРИ - 00020 від 31.07.2024 (загальна вартість робіт - 29 056,80 грн); №САВ - 00072 від 31.07.2024 (загальна вартість робіт - 51 751,40 грн); № СТУ - 00021 від 31.07.2024 (загальна вартість робіт - 46 940,78 грн); № БЕР - 00003 від 31.07.2024 (загальна вартість робіт - 34 283,98 грн); № ЧЕР - 00054 від 31.07.2024 (загальна вартість робіт - 31 705,20 грн); № ВИС - 00031 від 31.08.2024 (загальна вартість робіт - 2 070,50 грн); № АНД - 00041 від 30.08.2024 (загальна вартість робіт - 6 187,50 грн); № ЧЕР - 00058 від 30.08.2024 (загальна вартість робіт - 35 080,75 грн); № ЧЕР - 00060 від 30.08.2024 (загальна вартість робіт - 5 750,50 грн); № ВИС - 00031 від 31.08.2024 (загальна вартість робіт - 2 070,50 грн); № САВ -00093 від 31.08.2024 (загальна вартість робіт - 12 865,55 грн); № САВ - 00094 від 31.08.2024 (загальна вартість робіт - 42,00 грн); № HOP - 00035 від 31.08.2024 (загальна вартість робіт - 27 028,20 грн); № HOP - 00036 від 31.08.2024 (загальна вартість робіт - 73 090,25 грн); № HOP - 00037 від 31.08.2024 (загальна вартість робіт - 26 017,75 грн); № ПІЩ - 00031 від 31.08.2024 (загальна вартість робіт - 7 500,00 грн); № ПІЩ - 00032 від 31.08.2024 (загальна вартість робіт - 20 928,40 грн); № ПІЩ - 00035 від 31.08.2024 (загальна вартість робіт - 39 922,80 грн); № ПІЩ - 00036 від 30.09.2024 (загальна вартість робіт - 18 826,00 грн); № АНД - 00051 від 30.09.2024 (загальна вартість робіт - 7 202,50 грн); № ЧЕР - 00062 від 30.09.2024 (загальна вартість робіт - 8 691,20 грн).

Вищевказані акти підписані Замовником без зауважень.

В матеріалах справи наявні підписані між сторонами акти звірки за період травень 2024 - вересень 2024 на суму 948 465,26 грн».

Вирішуючи питання, чи є розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, суд не може погодитись, що витрати на професійну правничу допомогу заявлені представником позивача у розмірі 109 252,40 грн є співрозмірні складності справи.

Одночасно судом ураховано кількість та обсяг підготовлених адвокатом позивача процесуальних документів та тривалість розгляду справи судом.

Водночас суд з урахуванням позиції викладеній у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 липня 2022 року у справі 910/7765/20 вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правову допомогу не є пропорційним до предмета спору у цій справі з урахуванням предмету спору, складності відповідної роботи.

Так, частина п`ята статті 129 ГПК України містить критерій обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Судом ураховано кількість та обсяг підготовлених адвокатом позивача процесуальних документів та тривалість розгляду справи судом.

Суд зазначає, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 вказала на те, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, а також заперечення відповідача, суд дійшов висновку зменшити розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу до 35000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАВОРИТТОРГБУД" про ухвалення додаткового рішення у справі - задовольнити частково.

2. Ухвалити додаткове рішення у справі № 910/8622/25.

3. Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства "ЛІСИ УКРАЇНИ" (01601, місто Київ, вул.Руставелі Шота, будинок 9А, ) в особі філії "Слобожанський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "ЛІСИ УКРАЇНИ" (36007, Полтавська обл., місто Полтава, вул. Гулака-Артемовського, будинок 22, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАВОРИТТОРГБУД" (37400, Полтавська обл., Лубенський р-н, місто Гребінка, вул. Незалежності, будинок 4, квартира 22, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000 (тридцять п`ять тисяч) грн. 00 коп.

4. В іншій частині заяви відмовити.

5. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом додаткового рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Дата складення та підписання додаткового рішення 16.10.2025.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ