ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
СУДОВИЙ НАКАЗ
17.10.2025 Справа № 908/3176/25
м. Запоріжжя Запорізької області
Суддя Господарського суду Запорізької області Проскуряков Кирило Валеріанович розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" про видачу судового наказу
про стягнення 7 841,57 грн.,
15.10.2025 через підсистему «Електронний суд» ЕСІТС від Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" надійшла заява про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Белчир» заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 06.11.2020 на суму 7 841,57 грн.
15.10.2025 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, заяву розподілено судді Проскурякову К.В.
Згідно зі статтею 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
В обґрунтування ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" посилається на неналежне виконання ТОВ Фірмою «Белчир» умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 06.11.2020 щодо своєчасної оплати вартості електричної енергії за лютий 2022 у розмірі 7 841,57 грн.
На підтвердження наявності господарських правовідносин між сторонами, стягувачем надано суду письмовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 06.11.2020 з додатками та додатковими угодами, отже спір стосується грошової вимоги та заявлена до стягнення з боржника загальна сума заборгованості в розмірі 7 841,57 грн. не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (320 800,00 грн.).
На підтвердження наявності заборгованості стягувачем надано копію розрахунку заборгованості за договором від 06.11.2020.
Крім того, ні у заяві, ні в додатках до неї не міститься клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, а отже суд приходить до висновку про можливість розгляду вказаної заяви в порядку наказного провадження.
Відповідно до ч. 4. ст. 152 ГПК України суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 ГПК України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.
У відповідності до ч. 2 ст. 154 ГПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.
Частинами 1, 2 ст. 156 ГПК України визначено, що після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові на його офіційну електронну адресу, або рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного, якщо офіційної електронної адреси боржник не має. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.
Статтею 114 ГПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
В пункті 6 Рекомендації Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022 вказано, що усім судам України рекомендовано виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків, по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, держава, яка створює суди першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями ст. 6 Конвенції в провадженнях у цих судах.
Одною з передумов забезпечення доступу до суду є наявність в особи права на судовий захист. Це право випливає з ч. 3 ст. 8, ч. 1 ст. 55 Конституції України.
Відповідно до ст. 124, п. п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 4. ст. 152 ГПК України суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
У п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" зазначено, що місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Розглянувши вказану заяву, судом не виявлено підстав передбачених ст. 152 Господарського процесуального кодексу України для відмови у видачі судового наказу, отже заявлені вимоги підлягають задоволенню.
На підставі ст.ст. 525, 530, 625 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 193, 218, 229 Господарського кодексу України, суд дійшов висновку, що заява про видачу судового наказу підлягає задоволенню.
Також суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 157 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.
На підставі викладеного, боржник також має право звернутись з відповідною заявою до Господарського суду Запорізької області в системі «Електронний суд» або надіслати заяву на електрону адресу суду з електронним цифровим підписом.
Керуючись ст.ст. 147, 148, 154, 155 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
3. Оригінал судового наказу після набрання ним законної сили надіслати стягувачу.
Дата набрання судовим наказом законної сили: " " ________ 20 .
Строк пред`явлення судового наказу до виконання: " " ________ 20 .
Дата видачі судового наказу стягувачу: " " ________ 20 .
Суддя К.В. Проскуряков
Суд роз`яснює, що згідно із приписами п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України, під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 157 ГПК України, боржник має право протягом 15 днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд в письмовій формі.
Згідно із ч. 1 ст. 159 ГПК України, у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом 5 днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.