ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
15.10.2025 Справа № 917/1228/25
Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО ТЕРА", вул. Шевченка, 4, м.Кременчук, Полтавська обл.
- визнання недійсним договору купівлі-продажу від 30.01.2024, укладеного між ТОВ "Тініан" та ТОВ "Фірма "Автосинтез", що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. за реєстр. № 387;
- визнання недійсним договору купівлі-продажу від 30.01.2024, укладеного між ТОВ "Тініан" та ТОВ "Фірма "Автосинтез", що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. за реєстр. № 388;
- визнання недійсним договору купівлі-продажу від 02.12.2024, укладеного між ТОВ "Фірма "Автосинтез" та ТОВ "ЕКО ТЕРА", що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. за реєстр. № 5030;
- визнання недійсним договору купівлі-продажу від 15.05.2025, укладеного між ТОВ "Фірма "Автосинтез" та ПП "Світ", що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Марченко Н.А. за реєстр. № 1331,
У провадженні Господарського суду Полтавської області перебуває справа № 917/1228/25.
17.07.2025 за вх № 9473 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО ТЕРА" адвокат Ульянов Р.А. подав скаргу в порядку ст. 340 ГПК України на дії (бездіяльність) державного виконавця, відповідно до якої просить суд визнати неправомірними постанову приватного виконавця Тетяни Гуріної від 04 липня 2025 року про відкриття виконавчого провадження № 7853336, постанову приватного виконавця Тетяни Гуріної від 04 липня 2025 року про арешт майна боржника в цьому виконавчому провадженні, а також визнати неправомірними дії приватного виконавця Тетяни Гуріної про внесення запису про обтяження нерухомого майна № 60596246 до Державного реєстру речових прав та зобов`язати приватного виконавця Тетяну Гуріну усунути порушення прав скаржника, яке заподіяне внесенням до Державного реєстру речових прав запису про обтяження нерухомого майна № 60596246; покласти на приватного виконавця Тетяну Гуріну судові витрати за розгляд скарги.
Суд ухвалою від 18.09.2025 у задоволенні скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО ТЕРА" адвоката Ульянова Р.А. вх № 9473 від 17.07.2025 на дії (бездіяльність) приватного виконавця відмовив.
Водночас, у поясненнях на скаргу приватний виконавець зазначив, що орієнтовний розрахунок судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, що має понести приватний виконавець у зв`язку з розглядом даної скарги, складає 10 000,00 грн і згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України докази розміру понесених судових витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо : 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. (ч. 3 ст. 244 ГПК України).
Згідно ст. 232 ГПК України судовим рішенням є, зокрема, ухвали.
Оскільки судом при прийнятті рішення (ухвали суду від 18.09.2025) по справі не вирішено питання розподілу витрат приватного виконавця на професійну правничу допомогу адвоката, суд на підставі вказаної вище норми вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення про розподіл витрат приватного виконавця.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).
Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.
23.07.2025 року між Приватним виконавцем Гуріною Тетяною Вікторівною (далі - Клієнт) та Адвокатом Лейковською Альоною Олександрівною (далі - Адвокат) було укладено Договір про надання правничої допомоги № 23-07/25 (далі - Договір,т.с. 3, а.с. 106-107).
У Договорі сторони узгодили, зокрема, наступне :
- Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати Клієнту правничу допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього, представляти інтереси Клієнта в суді або надавати інші види правничої допомоги в межах правового супроводу судових справ Клієнта за його дорученням в обсязі, порядку та на умовах, передбачених даним Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору (п. 1 Договору);
- вартість послуг адвоката, що надаються за цим Договором, визначається окремо в межах кожного із наданих Клієнтом доручень та погоджується сторонами в додатковій угоді, яка є невід`ємною частиною Договору (п. 3.1 Договору);
- загальна вартість наданих послуг та їх детальний перелік відображається Адвокатом у акті приймання-передачі наданих послуг, який підписується сторонами за результатом надання правничої допомоги в межах кожного із доручень Клієнта згідно даного Договору, що є невід`ємною частиною цього Договору (п. 3.2 Договору);
- даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 23.07.2026, а в частині грошових зобов`язань Клієнта - до повного їх виконання (п. 5.1 Договору).
У додатковій угоді № 1 від 23.07.2025 до Договору сторони узгодили, що Адвокат на виконання доручення Клієнта надає йому правничу допомогу щодо супроводу судової справи № 917/1228/25 за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО ТЕРА" на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріної Тетяни Вікторівни, що в тому числі включає в себе написання та подання до суду пояснень на скаргу (т.с. 3, арк.с. 107 зі звороту).
У Акті приймання-передачі наданих послуг № 1 від 26.09.2025 зазначено, що Адвокатом було проведено, а Клієнтом прийнято наступні послуги : супровід судової справи № 917/1228/25 за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО ТЕРА" на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріної Тетяни Вікторівни, написання та подання до суду пояснень на скаргу (т.с. 3, арк.с. 108). Вартість наданих та прийнятих за цим Актом становить 10 000,00 грн. Послуги надані належної якості відповідно до умов Договору. Сторони претензій одна до одної не мають. Даний Акт підписаний представниками сторін Договору.
Наявність статусу адвоката у Лейковської А.О. підтверджується копією свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 4121 від 04.10.2022 № 14 (т.с. 3, а.с. 105).
Розглянувши заяву приватного виконавця Гуріної Т.В. про покладення на відповідача (ТОВ "Еко Тера) судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн суд зазначає наступне.
Основні підстави та принципи відшкодування витрат викладено у пунктах 7.1 -7.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 (провадження № 12-43гс22). Такі ж висновки сформульовані в пунктах 106-108, 146 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).
Також Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду розглядав питання про витрати на оплату послуг адвоката у постанові від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22 та від 03 листопада 2023 року у справі № 914/2355/21.
Суд враховує наведені висновки Великої Палати Верховного Суду та об`єднаної палати Касаційного господарського суду.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Частинами першою та другою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (пункт 131 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
Як встановив суд, у п. 4.3 Договору сторони погодили розмір винагороди за надання правової допомоги.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (пункти 133-134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
В цілому нормами процесуального законодавства (ч. 4 ст. 126 та ч. 5 ст. 129 ГПК України) передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
У разі недотримання вимог частини четвертої ст. 126 ГПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
Отже, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
Відповідач надав суду клопотання про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу приватного виконавця та просить їх зменшити до 500,00 грн. Клопотання обґрунтоване тим, що заявлений приватним виконавцем розмір витрат на оплату послуг адвоката є нерозумним, нереальним та необґрунтованим, виходячи із співрозмірності витрат часу та обсягів надання правової допомоги.
Зважаючи на наведені вище положення чинного законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Відповідно до ст. 344 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись наведеними частинами статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Висновки, аналогічні наведеним вище, викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постанові Верховного Суду від 12.01.2023 у справі №910/8342/21, а також додатковій постанові Верховного Суду від 20.09.2023 у справі №922/838/22.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 у справі № 904/4507/18.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (пункти 107-109 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц). Господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (пункт 120 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Дослідивши подані заявником докази, які підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн, оцінивши зазначені у таких доказах витрати, суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення витрати є неспівмірними зі складністю справи (розгляд в межах даної справи скарги на дії приватного виконавця), наданим обсягом послуг та витраченим часом на їх надання.
На переконання суду, дана справа з розгляду скарги на дії приватного виконавця не є складною, підготовка її до розгляду не потребує аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних витрат часу та зусиль, зокрема, щодо аналізу судової практики, яка є достатньо сталою.
Суд оцінює як частково правомірні доводи відповідача, що підготовка пояснень на скаргу, поданих приватним виконавцем, не є співрозмірними наданому об`єму адвокатських послуг.
Таким чином, з урахуванням критеріїв, визначених положеннями ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, виходячи з конкретних обставин даної справи (скарги на дії приватного виконавця), враховуючи принцип пропорційності щодо забезпечення розумного балансу між інтересами сторін, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового відшкодування витрат приватному виконавцю Гуріній Т.В. на професійну правничу допомогу, а саме у розмірі 5 000,00 грн.
Керуючись ст. 123, 126, 129, 234, 344 ГПК України, суд
3. В іншій частині заяви відмовити.
4. Ухвалу суду направити учасникам справи в порядку, визначеному ст. 242 ГПК України.
5. Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернеті за адресою: pl.arbitr.gov.ua
Повний текст ухвали складений 15.10.2025 року.
Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту оголошення (підписання) (ч. 5 ст. 231, ст. 235, 255 ГПК України). Згідно ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В.Ківшик