УХВАЛА

м. Київ

17.10.2025Справа № 910/20505/16

За позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Севастопольського національного університету ядерної енергії та промисловості

про стягнення 1796768,29 грн.

Суддя О.В. Гумега

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

УСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/20505/16 за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Севастопольського національного університету ядерної енергії та промисловості про стягнення 1796768,29 грн на підставі Договору № 1 про охорону дослідницького реактора ДР-100 Севастопольського національного університету ядерної енергії та промисловості підрозділом внутрішніх військ МВС України (спеціальна комендатура військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 01.01.2014, з яких: 949800,00 грн основного боргу, 61750,00 грн 3% річних та 785218,29 грн інфляційних нарахувань.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.11.2016 у справі № 910/20505/16 позов Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задоволено частково. Стягнуто з Севастопольського національного університету ядерної енергії та промисловості на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 949800,00 грн основного боргу; 785218,29 грн інфляційних втрат; 61437,75 грн 3% річних, 26946,84 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

19.12.2016 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2016 у справі № 910/20505/16, яке набрало законної сили 10.12.2016, видано наказ. Наказ дійсний для пред`явлення до виконання до 10.12.2019.

10.10.2025 до суду від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - заявник) надійшла заява про видачу судового наказу № 42/12-93 від 08.10.2025 (далі - заява).

Відповідно до наведеної заявник просить суд: надати дублікат наказу Господарського суду міста Києва від 19.12.2016 по справі № 910/20505/16; надати копію рішення Господарського суду міста Києва 28.11.2016 по справі № 910/20505/16.

Дослідивши матеріали заяви про видачу дубліката наказу, суд дійшов висновку про її повернення заявнику без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ГПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву, клопотання або заперечення, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для такої фізичної особи), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Судом встановлено, що подана заявником заява фактично подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі №910/20505/16, проте не містить зазначення прізвища та ініціалів судді у справі.

Судом встановлено, що подана заявником заява не містить чітко визначеного прохання (вимоги) заявника. Так, заявником подано "заяву про видачу судового наказу", тоді як у прохальній частині позовної заяви викладено прохання (вимогу) про видачу дублікату наказу Господарського суду міста Києва від 19.12.2016 по справі № 910/20505/16. При цьому подана заявником заява взагалі не містить зазначення правових підстав її подання (відповідних норм Господарського процесуального кодексу України). Враховуючи приписи ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, суд відзначає, що заява має містити чітко визначене прохання (вимогу) заявника, заявлене (-ну) на підставі відповідної процесуальної норми.

Водночас суд звертає увагу, що в обгрунтування поданої заяви заявник посилається на певні обставини, за яких ним було "втрачено всі архівні матеріали, у тому числі документи судових справ, що унеможливлює подальше документальне підтвердження виконавчих проваджень, зокрема № 64015011, відкритого 04.01.2021 на підставі наказу Господарського суду м. Києва від 19.12.2016 у справі № 910/20505/16". З наведеного можна дійти висновку, що заявник пред`являв наказ Господарського суду міста Києва від 19.12.2016 у справі № 910/20505/16 до примусового виконання, проте заявником не зазначено відомості про те, чи закінчено виконавче провадження № 64015011, чи повертався виконавчий документ у справі № 910/20505/16 стягувачу.

Суд також звертає увагу, що стягувач має право звернувся до суду із заявою про видачу дублікату наказу у порядку, визначеному підпунктом 19.4 підпункту 19 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України. Приписами цієї норми встановлено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, наказ Господарського суду міста Києва від 19.12.2016 у справі № 910/20505/16 дійсний для пред`явлення до виконання до 10.12.2019. Подана заява не містить жодних пояснень та зазначення доказів на підтвердження того, що заявник звернувся із даною заявою до суду до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" з 1 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028,00 грн.

Згідно з підпунктом 19.4 підпункту 19 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України за видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90,84 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах за видачу судами документів, зокрема, за повторну видачу копії судового рішення: 0,003 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (9,08 грн) за кожний аркуш паперу.

Подана заявником зава містила, зокрема, клопотання про надання копії рішення Господарського суду міста Києва 28.11.2016 по справі № 910/20505/16. Дане рішення складено на 7 (семи аркушах).

У заяві заявник зазначив, що відповідно до пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звільнена від сплати судового збору.

Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Подана заявником заява не містить обгрунтувань щодо звільнення Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від сплати судового збору за подання відповідної заяви на підставі пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Імперативними приписами ч. 4 ст. 170 ГПК України визначено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Отже, встановивши, що заяву подано скаржником без додержання вимог пунктів 3, 4, 5, 7 частини 1 статті 170 ГПК України, суд дійшов висновку про її повернення заявнику без розгляду.

При цьому, суд звертає увагу заявника на те, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст. 170, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Заяву про видачу судового наказу № 42/12-93 від 08.10.2025 повернути Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України без розгляду.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 17.10.2025 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253 - 259 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 підпункту 17 пункту 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Оксана ГУМЕГА