РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.10.2025Справа № 910/981/25

За позовом ОСОБА_1

до Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд"

про визнання повноважень президента громадської організації припиненими, визнання повноважень першого віце-президента та члена виконавчого комітету громадської організації чинними, зобов`язання громадської організації вчинити певні дії

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

О.Ю. Мороз

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, Юрченко Ю.І.;

від відповідача - Гончарук М.П. ОСОБА_6

вільні слухачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (далі - відповідач, ГО "Всеукраїнська федерація черліденгу") про визнання повноважень президента громадської організації припиненими, визнання повноважень першого віце-президента та члена виконавчого комітету громадської організації чинними, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2025 (суддя Мандриченко О.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/981/25, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.02.2025.

19.02.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2025 у задоволенні клопотання представника Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено повністю.

24.02.2025 до суду від позивача надійшла зава про продовження строку на подання відповіді на відзив.

24.02.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи.

25.02.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у п. 1 прохальної частини якої позивачем заявлено клопотання про витребування оригіналу протоколу відповідача від 12.01.2008, а у п. 2 прохальної частини - клопотання про виключення з числа доказів витягу з протоколу відповідача від 12.01.2008, доданого відповідачем до відзиву.

25.02.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, відповідно до якого позивач просив суд залучити до участі у справі ОСОБА_6 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

У підготовче засідання, призначене на 25.02.2025, представники сторін не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2025 відкладено підготовче засідання до 25.03.2025.

03.03.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (друга частина). У пункті 3 прохальної частини відповіді на відзив позивачем заявлено клопотання про витребування доказів, а у пункті 4 прохальної частини - клопотання про виключення певних документів (тверджень) із числа доказів.

04.03.2025 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

25.03.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

25.03.2025 до суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову.

У підготовче засідання, призначене на 25.03.2025, з`явились представники сторін.

У підготовчому засіданні 25.03.2025 судом оголошено перерву до 08.04.2025.

07.04.2025 до суду від відповідача надійшла заява щодо заяви позивача про зміну предмету позову, відповідно до якої відповідач просив суд відмовити у задоволенні заяви позивача про зміну предмету позову.

07.04.2025 до суду від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

08.04.2025 до суду від позивача надійшли заперечення на заяву відповідача про закриття провадження у справі, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

08.04.2025 до суду від позивача надійшли заперечення на заяву відповідача щодо заяви позивача про зміну предмету позову.

У підготовче засідання, призначене на 08.04.2025, з`явились представники сторін.

У підготовчому засіданні 08.04.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів, яке було заявлено у пункті 3 прохальної частини відповіді на відзив.

У підготовчому засіданні 08.04.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про виключення певних документів (тверджень) із числа доказів, яке було заявлено у пункті 4 прохальної частини відповіді на відзив.

У підготовчому засіданні 08.04.2025 суд ухвалив витребувати у відповідача протокол № 1-П позачергового з`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" від 12.01.2008. Розгляд клопотання позивача про виключення певних документів із числа доказів відкладено.

У підготовчому засіданні 08.04.2025 суд відмовив у задоволенні заяви відповідача про закриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2025 витребувано у Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" оригінал (для огляду судом) та належним чином засвідчену копію (для долучення до матеріалів справи) протоколу № 1-П позачергового з`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" від 12.01.2008. Встановлено строк для надання витребуваних документів до суду до 22.04.2025. Оголошено перерву у підготовчому засідання до 29.04.2025.

23.04.2025 до суду від відповідача надійшла заява, згідно якої відповідачем надано суду копію протоколу № 1-П від 12.01.2008 року позачергового З`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", копію Протоколу № 2 від 03.04.2025 року засідання Виконавчого комітету ГО "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд".

29.04.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про об`єднання в одне провадження (справи № 910/981/25 та справи № 910/4030/25).

29.04.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

29.04.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про застосування заходів процесуального примусу щодо відповідача у зв`язку з невиконанням вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 08.04.2025 у справі № 910/981/25 та про відмову відповідачу у визнанні обставин проведення позачергового з`їзду відповідача від 12.01.2008, в т.ч. факту/обставин прийняття вказаним з`їздом рішення про виключення позивача з членів відповідача.

У підготовче засідання, призначене на 29.04.2025, з`явились представники сторін.

У підготовчому засіданні 29.04.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

У підготовчому засіданні 29.04.2025 суд задовольнив клопотання позивача, яке заявлене у пункті 2 прохальної частини відповіді на відзив, про виключення витягу з протоколу відповідача від 12.01.2008, доданого відповідачем до відзиву, із числа доказів.

У підготовчому засіданні 29.04.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про застосування заходів процесуального примусу до відповідача.

У підготовчому засіданні 29.04.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про об`єднання справ в одне провадження.

У підготовчому засіданні 29.04.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів, подане до суду 25.03.2025.

У підготовчому засіданні 29.04.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про залучення ОСОБА_6 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

У підготовчому засіданні 29.04.2025 суд постановив відмовити у задоволенні заяви позивача про зміну предмету позову.

У підготовчому засіданні 29.04.2025 судом оголошено перерву до 13.05.2025.

13.05.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про виключення з числі доказів протоколу позачергового з`їзду відповідача № 1-П від 12.01.2008 року.

13.05.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про виклик та допит свідків у справі № 910/981/25 ( ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ще 31 особу, зазначену у п. 3 прохальної частини даного клопотання).

13.05.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 910/981/25 до вирішення справи № 910/4030/25.

13.05.2025 від позивача надійшло клопотання про призначення експертизи, відповідно до якого позивач просив суд призначити у справі № 910/981/25 комплексну (почеркознавчу та технічну судову експертизу), наведено перелік питань, які позивач запропонував поставити на вирішення експертам, та експертну установу, якій позивач запропонував доручити проведення експертизи, оплату експертизи позивач гарантував.

У підготовче засідання, призначене на 13.05.2025, з`явились представники сторін.

Представником відповідача заявлено клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотання судом задоволено.

У підготовчому засіданні 13.05.2025 судом оголошено перерву до 27.05.2025.

26.05.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів у позивача.

27.05.2025 до суду від позивача надійшли заперечення щодо клопотання відповідача про витребування доказів.

У підготовче засідання, призначене на 27.05.2025, з`явились представники сторін.

У підготовчому засіданні 27.05.2025 з`ясовувалась інформація щодо виконання відповідачем ухвали суду від 08.04.2025 щодо надання до суду оригіналу протоколу № 1-П від 12.01.2008.

Представником відповідача надано усні пояснення щодо неможливості подання оригіналу доказу.

Представником позивача заявлено клопотання про застосування заходів процесуального примусу.

У підготовчому засіданні 27.05.2025 судом оголошено перерву до 29.05.2025.

28.05.2025 від Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" до суду надійшла заява про відвід судді.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2025 заяву Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" про відвід судді Мандриченка О.В. від розгляду справи № 910/981/25 визнано необґрунтованою та передано для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 (суддя Ковтун С.А.) відмовлено у задоволенні заяви Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" про відвід судді Мандриченка О.В. від розгляду справи № 910/981/25.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2025 заяву про самовідвід судді Мандриченка О.В. у справі № 910/981/25 задоволено, матеріали справи № 910/981/25 передано уповноваженій особі для вирішення питання про автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2025 матеріали справи № 910/981/25 передано на розгляд судді Гумезі О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2025 прийнято справу № 910/981/25 до провадження судді Гумеги О.В., постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, призначено підготовче засідання у справі на 21.07.2025 о 10:40 год.

23.06.2025 до суду від представника відповідача надійшло клопотання, відповідно до якого представник відповідача просить суд надати можливість приймати участь в судових засіданнях у справі № 910/981/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2025 постановлено проведення судових засідань у справі № 910/981/25 здійснювати за участі представника відповідача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

18.07.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів.

18.07.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

21.07.2025 до суду від позивача надійшли заперечення щодо клопотання відповідача про долучення та огляд доказів.

У підготовче засідання, призначене на 21.07.2025, з`явилися представники позивача та відповідача.

Суд долучив до матеріалів справи, подані учасниками справи заяви по суті справи та з процесуальних питань.

У підготовчому засіданні, призначеному на 21.07.2025, суд оголосив клопотання, які подані до суду, але не розглянуті попереднім складом суду.

У підготовчому засіданні, призначеному на 21.07.2025, здійснювався розгляд клопотання позивача про забезпечення виконання ухвали суду від 08.04.2025 про витребування у відповідача оригіналів документів.

Представник позивача підтримав подане ним клопотання. Представник відповідача заперечував щодо задоволення вказаного клопотання та повідомив суд, щодо неможливості виконання вимог ухвали суду від 08.04.2025, у зв`язку з відсутністю оригіналу протоколу від 12.01.2008.

У підготовчому засіданні, призначеному на 21.07.2025, суд відхилив клопотання представника позивача про забезпечення виконання вимог ухвали суду.

У підготовчому засіданні, призначеному на 21.07.2025, представник позивача заявив усне клопотання про виключення копії протоколу від 12.01.2008 з числа доказів відповідно до норм ГПК України та застосування до відповідача заходів примусу.

У підготовчому засіданні, призначеному на 21.07.2025, суд відхилив клопотання позивача про застосування до відповідача заходів примусу, у зв`язку з відсутністю оригіналу протоколу від 12.01.2008 у відповідача та повідомив, що усне клопотання представника позивача про виключення копії протоколу від 12.01.2008 з числа доказів буде розглянуте в наступному підготовчому засіданні.

Суд повідомив, що всі інші клопотання, подані учасникам справи, які не розглянуті судом будуть розглянуті в наступному підготовчому засіданні.

Судом оголошено перерву до 18.08.2025 о 11:30 год.

18.08.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

18.08.2025 до суду від позивача двічі надійшло повідомлення про надання доступу до запису судового засідання.

18.08.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про залучення ОСОБА_6 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

18.08.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі на час до набрання законної сили рішенням у справі №910/4030/25.

У підготовче засідання, призначене на 18.08.2025, з`явився представник відповідача, представник позивача не з`явився.

У підготовчому засіданні, призначеному на 18.08.2025, здійснював розгляд клопотання позивача про відкладення підготовчого засідання.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення вказаного клопотання.

У підготовчому засіданні, призначеному на 18.08.2025, суд задовольнив клопотання позивача про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2025 продовжено строк підготовчого провадження за ініціативою суду на тридцять днів та відкладено підготовче засідання у справі на 10.09.2025 о 14:00 год.

10.09.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про призначення судово-психологічної експертизи із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа.

10.09.2025 до суду від позивача надійшли доповнення до клопотання про призначення експертизи.

У підготовче засідання, призначене на 10.09.2025, з`явилися позивач, представники позивача та відповідача, вільний слухач.

У підготовчому засіданні, призначеному на 10.09.2025, здійснювався розгляд клопотання про зупинення провадження у справі, поданого позивачем 18.08.2025.

У задоволенні клопотання позивача від 18.08.2025 про зупинення провадження у справі судом відмовлено.

У підготовчому засіданні, призначеному на 10.09.2025, здійснювався розгляд клопотання позивача про залучення ОСОБА_6 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, сформованого в системі "Електронний суд" 17.08.2025 та зареєстрованого в КП "Діловодство спеціалізованого суду" 18.08.2025.

У задоволенні клопотання позивача про залучення ОСОБА_6 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, судом відмовлено.

У підготовчому засіданні, призначеному на 10.09.2025, здійснювався розгляд клопотання позивача від 13.05.2025 про виключення з числа доказів копії Протоколу позачергового з`їзду від 12.01.2008 №П-1, у зв`язку з відсутністю оригіналу.

Судом відмовлено у задоволенні клопотання позивача про виключення з числа доказів копії Протоколу позачергового з`їзду від 12.01.2008 №П-1.

У підготовчому засіданні, призначеному на 10.09.2025, здійснювався розгляд клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, поданого позивачем двічі: 13.05.2025 та 14.05.2025, однакового змісту.

Судом відмовлено у задоволенні клопотань позивача про призначення почеркознавчої експертизи.

У підготовчому засіданні, призначеному на 10.09.2025, здійснювався розгляд клопотання позивача про призначення судово-психологічної експертизи із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа, сформованого в системі "Електронний суд" 09.09.2025 та зареєстрованого в КП "Діловодство спеціалізованого суду" 10.09.2025 та доповнення до даного клопотання, подані позивачем 10.09.2025.

Заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання позивача про призначення судово-психологічної експертизи із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа.

У підготовчому засіданні, призначеному на 10.09.2025, здійснювався розгляд клопотання позивача про виклик і допит свідків, поданого до суду 13.05.2025.

Представник позивача підтримав подане ним клопотання. Представник відповідача не заперечував щодо задоволення вказаного клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 Господарського процесуального кодексу України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб.

Згідно п. 1 ст. 88 Господарського процесуального кодексу України показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка.

Свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти (п. 1 ст. 89 Господарського процесуального кодексу України).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання позивача про виклик і допит свідків.

У підготовчому засіданні, призначеному на 10.09.2025, здійснювався розгляд клопотання про витребування у позивача доказів, поданого відповідачем 26.05.2025.

Представник відповідача не підтримав подане ним клопотання.

У підготовчому засіданні, призначеному на 10.09.2025, суд залишив без розгляду клопотання відповідача від 26.05.2025 про витребування доказів у позивача.

У підготовчому засіданні, призначеному на 10.09.2025, представник відповідача заявив усне клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, доданих до клопотання від 26.05.2025 про витребування у позивача доказів.

Представник позивача заперечував щодо задоволення вказаного клопотання, з підстав викладених у запереченнях на клопотання відповідача про витребування у позивача доказів, поданих 27.05.2025.

У підготовчому засіданні, призначеному на 10.09.2025, суд долучив до матеріалів справи докази, додані відповідачем до клопотання про витребування у позивача доказів від 26.05.2025.

У підготовчому засіданні, призначеному на 10.09.2025, суд встановив, що позивачем додані до заперечень від 27.05.2025 на клопотання відповідача про витребування у позивача доказів, докази складені іноземною мовою. Суд відмовив в долученні їх до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні, призначеному на 10.09.2025, суд надав можливість позивачу подати до суду переклад доказів, долучених до заперечень від 27.05.2025 на клопотання відповідача про витребування у позивача доказів.

У підготовчому засіданні, призначеному на 10.09.2025, здійснювався розгляд клопотання відповідача про долучення та огляд доказів, сформованого в системі "Електронний суд" 17.07.2025 та зареєстрованого в КП "Діловодство спеціалізованого суду" 18.07.2025.

Представник відповідача підтримав подане ним клопотання. Представник позивача заперечував щодо задоволення вказаного клопотання, з підстав, викладених в запереченнях на клопотання відповідача про долучення та огляд доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про долучення та огляд доказів, сформованого відповідачем в системі "Електронний суд" 17.07.2025 та зареєстрованого в КП "Діловодство спеціалізованого суду" 18.07.2025.

У підготовчому засіданні, призначеному на 10.09.2025, представник позивача заявив усне клопотання про оголошення перерви в підготовчому засіданні.

У підготовчому засіданні, призначеному на 10.09.2025, суд відмовив у задоволенні усного клопотання позивача про оголошення перерви в підготовчому засіданні.

У підготовчому засіданні, призначеному на 10.09.2025, суд вчинив дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

У підготовчому засіданні, призначеному на 10.09.2025, позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та заявах по суті справи, а також зазначили, що повідомили всі обставини справи, які їм відомі, та надали всі докази, на які вони посилаються.

У підготовчому засіданні, призначеному на 10.09.2025, представники відповідача заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та заявах по суті справи, а також зазначили, що повідомили всі обставини справи, які їм відомі, та надали всі докази, на які вони посилаються.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 06.10.2025 о 14:00 год.

30.09.2025 до суду від відповідача надійшла заява про застосування позовної давності, відповідно до якої відповідач, керуючись статтями 256-258 ЦК України, просив суд застосувати позовну давність до всіх позовних вимог позивача.

06.10.2025 до суду від позивача надійшли заперечення щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності по справі № 910/981/25, згідно яких позивач просив суд відмовити відповідачу у задоволенні його заяви про застосування позовної давності, так як, на думку відповідача, строк позовної давності не пропущений. Водночас, у разі якщо суд дійде висновку про пропуск строку позовної давності, відповідач просив суд з вказаних поважних причин його поновити.

06.10.2025 до суду від позивача надійшли доповнення до заперечень позивача щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності по справі № 910/981/25, до яких позивачем додано ряд документів згідно додатку.

У судове засідання, призначене на 06.10.2025, з`явилися позивач, представники позивача та відповідача, вільні слухачі.

У судовому засіданні 06.10.2025 представник відповідача підтримав подану ним заяву про застосування строків позовної давності. Представник позивача заперечив проти задоволення вказаної заяви з підстав, викладених у запереченнях позивача щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності.

Суд долучив до матеріалів справи заяву відповідача про застосування строків позовної давності та заперечення позивача щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності.

Суд здійснює розгляд справи з урахуванням заяви відповідача про застосування строків позовної давності.

У судовому засіданні 06.10.2025 представник відповідача просив суд врахувати та долучити до матеріалів справи докази, додані відповідачем до доповнень до заперечень позивача щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності по справі № 910/981/25.

Суд відмовив у долученні до матеріалів справи доказів, доданих відповідачем до доповнень до заперечень позивача щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності по справі № 910/981/25.

У судовому засіданні 06.10.2025 здійснювався розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

У судовому засіданні 06.10.2025 суд заслухав вступне слово позивача та відповідача.

Позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідача заперечили позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні 06.10.2025 судом здійснювалось з`ясування обставин справи та дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, у тому числі здійснювалось дослідження відеодоказу.

У судовому засіданні 06.10.2025 з дозволу суду учасники справи ставили запитання один одному.

Після завершення з`ясування обставин справи та дослідження доказів суд перейшов до судових дебатів.

У судовому засіданні 06.10.2025 представники позивача та відповідача виступили з промовою (заключним словом).

Після виступу з промовою (заключним словом) позивач заявила усне клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні. Клопотання позивача судом відхилене.

Представники сторін з дозволу суду обмінялись репліками.

Після завершення судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та оголосив перерву для проголошення рішення.

У судовому засіданні 06.10.2025 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення суду буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши в судовому засіданні наявні в матеріалах справи докази, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 наведеної статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, серед яких відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно з частиною 2 статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із статтею 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

ОСОБА_1 (позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (відповідач) з такими вимогами:

- визнати повноваження ОСОБА_6 як Президента Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" припиненими з 04.09.2008 (далі - вимога-1);

- визнати повноваження ОСОБА_1 як Першого Віцепрезидента та члена Виконавчого комітету Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" чинними з 03.09.2004 і на дату прийняття рішення судом (далі - вимога-2);

- зобов`язати Громадську організацію "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" скликати, організувати та провести з`їзд Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", з внесенням до порядку денного питання обрання Президента, Першого Віцепрезидента, Віцепрезидентів та Генерального секретаря Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" та затвердження статуту Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" в редакції, що відповідає вимогам Закону України "Про громадські об`єднання" (далі - вимога-3);

- зобов`язати Громадську організацію "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" привести статут Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" у відповідність з Законом України "Про громадські об`єднання", Податковим кодексом України та іншими вимогами законодавства (далі - вимога-4).

Позивач у заявах по суті справи (позовна заява, відповідь на відзив) обгрунтувала позовні вимоги наступним:

- рішенням Установчого з`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (далі - Федерація, відповідач), який відбувся 03.09.2004, ОСОБА_6 був обраний на посаду Президента Федерації на 4 (роки) роки згідно п. 5.15 Статуту;

- строк повноважень ОСОБА_6 як Президента, обраного 03.09.2004, сплив 03.09.2008, оскільки Статут (примітка суду - у позові позивач посилається на Статут Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", затверджений Установчим з`їздом Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", протокол № 1 від 03.09.2004 (далі - Статут)) не передбачає жодної автоматичної пролонгації такого строку, а передбачає виключно переобрання Президента;

- однак, станом на 27.01.2025 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) ОСОБА_6 значиться як Президент Федерації;

- оскільки відповідні З`їзди щодо повторного обрання ОСОБА_6 . Президентом не проводилися (позивач як член Федерації не повідомлялася про проведення відповідного З`їзду належним чином та у визначений строк) та будь-яка інформація про обрання ОСОБА_6 на новий строк для проведення державної реєстрації змін про юридичну особу не подавалась та відсутня в матеріалах реєстраційної справи відповідача, позивач вважає, що повноваження ОСОБА_6 як Президента Федерації починаючи з 04.09.2008 і на сьогодні втратили чинність/відсутні/припинені;

- на думку позивача, відповідь Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12.11.2024, надана на адвокатський запит від 11.11.2024 (а. 8-9 т. 1), підтверджує відсутність та припинення повноважень ОСОБА_6 , як Президента Федерації, оскільки з 2004 року жодна інформація про обрання ОСОБА_6 президентом Федерації як і інших членів керівних органів Федерації на новий строк в держаний реєстр не подавалася та не вносилася, та, напроти, така відповідь підтверджує наявність повноважень ОСОБА_1 як Першого Віцепрезидента та члена Виконавчого комітету Федерації;

- ОСОБА_6 , вважаючи себе легітимним президентом, у свою чергу заперечує/не визнає повноваження ОСОБА_1 як Першого Віцепрезидента Федерації, що підтверджується, зокрема, розміщенням на сайті Федерації інформації, що Першим Віцепрезидентом Організації є ОСОБА_8 , та не визнає ОСОБА_1 засновником черліденгу України;

- позивач вважає, що якщо ОСОБА_6 станом на 27.01.2025 значиться в ЄДР як Президент Федерації, то повноваження ОСОБА_1 як Першого Віцепрезидента Федерації не припинялись;

- позивач зауважує, що Статут не містить положень, передбачених які обов`язкові, п. 6, 7, 9 ст. 11 Закону України "Про громадські об`єднання", пункти 4.1 та 4.4 Статуту передбачають колективне членство, що не передбачено вказаним законом для громадських організацій, а відтак стверджує, що відповідачем не вчинено жодних дій для приведення Статуту у відповідність із Законом України "Про громадські об`єднання", що передбачено п. 4 Прикінцевих та перехідних положень вказаного закону;

- позивач вважає, що якщо відсутні протоколи З`їздів Федерації від 2008, 2013, 2017, 2021 років і якщо за свідченням відповідача це підтверджує наявність повноважень у ОСОБА_6 як Президента відповідача, тоді це дзеркально свідчить і про наявність повноважень у ОСОБА_1 як Першого Віцепрезидента відповідача;

- позивач зауважила, що відповідач не надав суду докази правомочності позачергового з`їзду Федерації від 12.01.2008 (на якому ОСОБА_1 виключено з членів Федерації), що, на її думку, свідчить про неправомочність такого з`їзду та прийнятих на ньому рішень, а отже відповідач не спростував, що ОСОБА_1 є членом Федерації і носієм прав члена та Першого Віцепрезидента Федерації;

- через непідтвердження суду правомочності З`їзду від 01.02.2025, відповідач не підтвердив законність обрання ОСОБА_6 на даному З`їзді Президентом відповідача;

- за доводами позивача, даний позов подається на захист її права на участь в управлінні громадською організацією, вимоги щодо зобов`язання відповідача внести зміни до статуту зачіпають права позивача щодо здійснення діяльності з управління юридичною особою як членом такої юридичної особи.

Відповідач у заявах по суті справи (відзив на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив) заперечив проти задоволення позовних вимог повністю, зазначивши таке:

- позивач з 2008 року не є членом Федерації, а відтак - втратила будь-який зв`язок зі статутною діяльністю відповідача;

- З`їзди Федерації відбувалися в 2008, 2013, 2017, 2021, 2025 роках, кожного разу на З`їздах, серед іншого, розглядалися питання переобрання керівництва відповідача, що оформлялося відповідним протоколом. На всіх З`їздах Федерації ОСОБА_6 переобирався Президентом (керівником);

- чинне законодавство України не передбачає та не зобов`язує юридичну особу подавати для реєстрації відомості про керівника, якщо він не змінився, питання продовження повноважень керівника відповідача є виключною компетенцією З`їзду його членів;

- 01.02.2025 року З`їзд Федерації вчергове обрав своїм Президентом ОСОБА_6 ;

- позивач не була і не могла бути присутньою на З`їздах, оскільки з 2008 року позивач не є членом Федерації;

- згідно Статуту Федерації (в редакції 2004 року) строк повноважень Першого Віцепрезидента організації становив 4 роки та не передбачав автоматичного продовження повноважень, 12.01.2008 року на позачерговому З`їзді Федерації ОСОБА_1 було виключено зі складу членів Федерації;

- вимога-3 не підлягає задоволенню, оскільки безпосередньо Федерація як юридична особа не має повноважень скликати, організувати та провести з`їзд Федерації, такі повноваження, як і питання формування порядку денного, належать виключно членам Федерації та її керівним органам, крім того, 01.02.2025 відбувся черговий З`їзд Федерації, який, серед іншого, прийняв рішення щодо обрання органів управління, затвердив нову редакції статуту, яка відповідає вимогам чинного законодавства України та була зареєстрована відповідно до чинного законодавства України Міністерством юстиції;

- вимога-4 не підлягає задоволенню, оскільки безпосередньо Федерація як юридична особа не має повноважень приводити статут у відповідність із Законом України "Про громадські об`єднання", Податковим кодексом України та іншими вимогами законодавства, такі повноваження належать виключно З`їзду, крім того, позивач не обгрунтувала та не конкретизувала, яким чином необхідно привести статут Федерації у відповідність із Законом України "Про громадські об`єднання", Податковим кодексом України та у відповідність до яких саме інших вимог законодавства має бути приведено статут, наразі 01.02.2025 черговий З`їзд Федерації затвердив нову редакції статуту організації, яка відповідає вимогам чинного законодавства України та була зареєстрована відповідно до чинного законодавства України Міністерством юстиції України;

- відповідач наголошує, що позовні вимоги жодним чином не стосуються прав та інтересів позивача.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статей 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

При цьому п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно з ч. 6 ст. 96-1 ЦК України корпоративними відносинами є відносини між учасниками (засновниками, акціонерами, пайовиками) юридичних осіб, у тому числі які виникають між ними до державної реєстрації юридичної особи, а також відносини між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, пайовиками) щодо виникнення, здійснення, зміни і припинення корпоративних прав.

Права учасників юридичних осіб (корпоративні права) - це сукупність правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та статуту товариства (ч. 1 ст. 96-1 ЦК України).

Згідно з ч. 1-3, 5 ст. 1 Закону України "Про громадські об`єднання" від 22.03.2012 №4572-VI (зі змінами та доповненнями, далі - Закон України "Про громадські об`єднання"), громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадське об`єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка. Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. Громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку.

Велика Палата Верховного Суду послідовно у значній кількості постанов визначила критерії розмежування справ між юрисдикціями, визнавши юрисдикцію господарського суду у справах щодо розгляду спорів між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи.

Позов у даній справі подано на захист права позивача на участь в управлінні громадською організацією, тобто, він є направленим на забезпечення прав позивача на управління організацією, а тому спір у даній справі має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №127/21764/17, у постанові Верховного Суду від 14.07.2022 у справі №910/48/21.

Щодо посилань відповідача на постанову Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 826/4734/16, суд зазначає наступне.

У справі № 826/4734/16 розглядалося питання, яке не стосувалося прав членів громадської організації та не стосувалося оскарження рішень з`їзду громадської організації, а виключно питання спортивного характеру/ дисциплінарного характеру, яке є виключною компетенцією громадської організації, як спортивної федерації.

Саме вказані рішення спортивного/дисциплінарного характеру, які стосуються внутрішньої спортивної діяльності відповідних громадських організацій, і є підвідомчими третейському суду за наявності відповідного третейського застереження.

Однак, предмет спору по даній справі № 910/981/25 не стосується дисциплінарних/ спортивних санкцій, а є корпоративним спором, стосується захисту прав члена організації на управління громадською організацією, захисту прав члена громадської організації, як таких, щодо їх реалізації в зв`язку з відповідними перешкодами, а тому спір у даній справі є підвідомчим і підлягає розгляду виключно в Господарському суді міста Києва. При цьому судом враховано, що відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про третейські суди" третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов`язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств.

Отже, спір у даній справі підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Статтею 36 Конституції України визначено, що громадяни України мають право на свободу об`єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що 03.09.2004 відбувся Установчий з`їзд Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" за участі засновників ( ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ) та делегатів від місцевих осередків (15 осіб), на якому було вирішено:

- заснувати Громадську організацію "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд";

- затвердити Статут Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд";

- обрати ОСОБА_6 Президентом Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд";

- обрати ОСОБА_1 Першим Віцепрезидентом Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд";

- обрати ОСОБА_11 Віцепрезидентом Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд";

- обрати ОСОБА_10 Віцепрезидентом Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд";

- обрати ОСОБА_12 Генеральним секретарем Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд";

- обрати Виконавчий комітет Федерації у складі: ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 ;

- обрати Ревізійну комісію у складі: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Наведені рішення оформлені Протоколом № 1 Установчого з`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" від 03.09.2004 (а.с. 11 т. 1).

Згідно п. 1.1 Статуту (а.с. 12-16, 66-74 т. 1) Громадська організація "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (далі - Федерація) є всеукраїнською громадською організацією, яка об`єднує громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства для задоволення та захисту законних спортивних, соціальних, економічних, творчих, вікових, національно-культурних та інших спільних інтересів.

Федерація утворюється та діє на засадах неприбутковості, масовості, добровільності, рівноправності її членів, самоврядування, законності та гласності (п. 1.4 Статуту).

Федерація є юридичною особою з моменту її державної реєстрації у встановленому чинним законодавством порядку (п. 3.1 Статуту 2004 року).

Членство в Федерації є добровільним, може бути індивідуальним та колективним. У Федерації встановлюється фіксоване членство (п. 4.1 Статуту).

Колективними членами Федерації можуть бути колективи громадських організацій, підприємств, установ та організацій, що легалізовані у встановленому законодавством України порядку, які визнають Статут, завдання та напрями діяльності Федерації, цілі та завдання яких не суперечать цілям та завданням Федерації (п. 4.4 Статуту).

Індивідуальними членами Федерації на засадах рівноправності можуть бути громадяни України, іноземці і особи без громадянства, які досягли 14 років та перебувають в Україні на законних підставах, визнають Статут, завдання і напрями діяльності Федерації (п. 4.2 Статуту).

Колективними членами Федерації можуть бути колективи громадських організацій, підприємств, установ та організацій, що легалізовані у встановленому законодавством України порядку, які визнають Статут, завдання та напрями діяльності Федерації, цілі та завдання яких не суперечать цілям та завданням Федерації (п. 4.4 Статуту).

Прийом індивідуальних та колективних членів здійснюється за рішенням Виконкому Федерації згідно поданого звернення кандидата (п. 4.5 Статуту).

Виключення з членів Федерації здійснюється на підставі звернення члена у порядку, передбаченому для вступу. У випадку порушення норм Статуту, вчинення дій, що завдають шкоди Федерації, може відбуватися примусове виключення індивідуальних та колективних членів за поданням Президента Федерації Виконкомом, якщо таке рішення буде підтримано більшістю членів Федерації (п. 4.6 Статуту).

Члени Федерації мають право: брати участь у заходах, які проводяться Федерацією; право обирати та бути обраними до органів управління Федерації; вносити пропозиції та зауваження щодо діяльності Федерації; отримувати інформацію про діяльність Федерації та її органів управління (пп 4.7.1 - 4.7.4 п. 4.7 Статуту).

Члени Федерації зобов`язані: дотримуватися Статуту Федерації, виконувати рішення органів управління Федерації, прийняті у межах їх компетенції; брати активну участь та не перешкоджати діяльності Федерації, дбати про імідж Федерації своєчасно сплачувати членські внески, порядок сплати яких встановлюється Положенням, яке затверджується Виконкомом Федерації (пп 4.8.1 - 4.8.3 п. 4.8 Статуту).

Керівництво Федерацією здійснюють З`їзд, Виконавчий комітет, Президент, Перший Віце-Президент, Віцепрезиденти, Генеральний секретар, Ревізійна комісія (п. 5.1 Статуту).

Вищим органом управління Федерації є З`їзд. Він складається з членів Федерації проводить свої засідання не менше одного разу на чотири роки (п. 5.2 Статуту).

До виключної компетенції З`їзду Федерації відносяться наступні питання: затвердження Статуту Федерації; затвердження змін та доповнень до Статуту Федерації; обрання на чотири роки та переобрання Президента, Першого Віцепрезидента, Віцепрезидентів, Генерального секретаря, членів Виконавчого комітету, Ревізійної комісії (пп 5.3.1, 5.3.2, 5.3.5 п. 5.3 Статуту).

Позачергове засідання З`їзду Федерації скликається на вимогу Президента або не менш, як однієї третини членів Федерації (п. 5.5 Статуту).

Виконавчий комітет Федерації (надалі - Виконком) обирається строком на 4 роки з членів Федерації З`їздом Федерації, на якому визначається його кількісний склад та є керівним органом Федерації в період між з`їздами (п. 5.9 Статуту).

Виконком Федерації складається з: Президента Федерації; Першого Віцепрезидента; Двох Віцепрезидентів; Генерального секретаря Федерації; інших членів, які можуть бути обирані З`їздом (пп 5.10.1 - 5.10.5 п. 5.10 Статуту).

Президент Федерації обирається З`їздом Федерації строком на 4 роки. Президент може обиратися на будь-який наступний чотирирічний термін (п. 5.15 Статуту).

Перший Віцепрезидент може обиратися на будь-який наступний чотирирічний термін (п. 5.18 Статуту).

Правові та організаційні засади реалізації права на свободу об`єднання, гарантованого Конституцією України та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, порядок утворення, реєстрації, діяльності та припинення громадських об`єднань врегульовано Законом України "Про громадські об`єднання", який набрав чинності 19.04.2012 та введений в дію з 01.01.2013 (далі - Закон України "Про громадські об`єднання").

Відповідно до пункту 2 розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного закону визнано такими, що втратили чинність з дня введення цього Закону в дію Закон України "Про об`єднання громадян" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 34, ст. 504; 1993 р., № 46, ст. 427; 1998 р., № 10, ст. 36; 1999 р., № 26, ст. 220; 2001 р., № 9, ст. 38, № 44, ст. 232; 2003 р., № 27, ст. 209, № 30, ст. 247; 2005 р., № 11, ст. 205, № 51, ст. 550; 2006 р., № 26, ст. 215; 2008 р., № 25, ст. 240; 2009 р., № 32-33, ст. 485; 2010 р., № 37, ст. 496; 2011 р., № 6, ст. 41); постанову Верховної Ради України "Про порядок введення в дію Закону України "Про об`єднання громадян" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 34, ст. 505).

Відповідно до пункту 4 розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про громадські об`єднання" громадські організації, їх спілки (союзи, асоціації, інші об`єднання громадських організацій), легалізовані на день введення цього Закону в дію шляхом реєстрації або повідомлення про заснування, не потребують відповідно перереєстрації або повторного подання документів для повідомлення. Статути (положення) громадських організацій, спілок громадських організацій мають бути приведені у відповідність із цим Законом протягом п`яти років з дня введення його в дію. Реєстрація змін до статуту (положення), пов`язаних з введенням цього Закону в дію, здійснюється без справляння плати за реєстраційні дії протягом п`яти років з дня введення цього Закону в дію.

Статтею 3 Закону України "Про громадські об`єднання" визначено, що громадські об`єднання утворюються і діють на принципах: 1) добровільності; 2) самоврядності; 3) вільного вибору території діяльності; 4) рівності перед законом; 5) відсутності майнового інтересу їх членів (учасників); 6) прозорості, відкритості та публічності (частина 1). Добровільність передбачає право особи на вільну участь або неучасть у громадському об`єднанні, у тому числі в його утворенні, вступі в таке об`єднання або припиненні членства (участі) в ньому (частина 2). Самоврядність передбачає право членів (учасників) громадського об`єднання самостійно здійснювати управління діяльністю громадського об`єднання відповідно до його мети (цілей), визначати напрями діяльності, а також невтручання органів державної влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в діяльність громадського об`єднання, крім випадків, визначених законом (частина 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадські об`єднання" членами (учасниками) громадської організації, крім молодіжної та дитячої, можуть бути особи, визначені частиною першою статті 7 цього Закону, які досягли 14 років. Вік членів молодіжної, дитячої організації визначається її статутом у межах, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадські об`єднання", засновниками громадської організації можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, які досягли 18 років, а молодіжної та дитячої громадської організації - 14 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про громадські об`єднання" статут громадського об`єднання має містити відомості про: 1) найменування громадського об`єднання та за наявності - скорочене найменування; 2) мету (цілі) та напрями його діяльності; 3) порядок набуття і припинення членства (участі) у громадському об`єднанні, права та обов`язки його членів (учасників); 4) повноваження керівника, вищого органу управління, інших органів управління (далі - керівні органи) громадського об`єднання, порядок їх формування та зміни складу, термін повноважень, а також порядок визначення особи, уповноваженої представляти громадське об`єднання, та її заміни (для громадських об`єднань, що не мають статусу юридичної особи); 5) періодичність засідань і процедуру прийняття рішень керівними органами громадського об`єднання, у тому числі шляхом використання засобів зв`язку; 6) порядок звітування керівних органів громадського об`єднання перед його членами (учасниками); 7) порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності керівних органів громадського об`єднання та розгляду скарг; 8) джерела надходження і порядок використання коштів та іншого майна громадського об`єднання; 9) порядок створення, діяльності та припинення діяльності відокремлених підрозділів громадського об`єднання (у разі їх створення громадським об`єднанням, яке має намір здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи); 10) порядок внесення змін до статуту; 11) порядок прийняття рішення щодо саморозпуску або реорганізації громадського об`єднання, а також щодо використання його коштів та іншого майна, що залишилися після саморозпуску, - для громадського об`єднання, яке має намір здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи.

Громадське об`єднання, зареєстроване в установленому законом порядку, може мати всеукраїнський статус за наявності у нього відокремлених підрозділів у більшості адміністративно-територіальних одиниць, зазначених у частині другій статті 133 Конституції України, і якщо таке громадське об`єднання підтвердило такий статус у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (ст. 19 Закону України "Про громадські об`єднання").

З наявних в матеріалах справи доказів, а саме копій матеріалів реєстраційної справи Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", наданих Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) на запит суду (а.с. 31 - 204 т. 1), вбачається, що 01.02.2025 відбувся З`їзд Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", рішення якого оформлені Протоколом № 6 З`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (а.с. 182-185 т. 1) (далі - Протокол № 6 від 01.02.2025). На З`їзді, проведеному 01.02.2025, були присутні більше 3/4 членів громадської організації, реєстр присутніх є додатком до Протоколу № 6 від 01.02.2025 (а.с. 186 т. 1). Згідно з п. 5.7 Статуту Федерації Головою З`їзду є Президент Федерації ОСОБА_6

На З`їзді, проведеному 01.02.2025, вирішили, зокрема:

- внести зміни до Статуту Федерації шляхом викладення Статуту в новій редакції, враховуючи необхідність приведення статуту до нового законодавства, зміни в найменуванні, меті діяльності Федерації, та затвердити редакцію Статуту Федерацію (сьоме питання порядку денного);

- звільнити з посад весь склад органів управління Федерації (в тому числі членів Виконавчого комітету, Президента, Першого Віцепрезидента, Віцепрезидентів, Генерального секретаря) та членів Ревізійної комісії у зв`язку з закінченням термінів повноважень (восьме питання порядку денного);

- обрати Президентом Федерації строком на 6 років ОСОБА_6 (дев`яте питання порядку денного);

- затвердити кількісний склад Виконавчого комітету Федерації у кількості 5 (п`яти) осіб (десяте питання порядку денного);

- обрати Андрієнко Ганну Сергіївну Першим Віцепрезидентом Федерації строком на 6 років (одинадцяте питання порядку денного);

- обрати Віцепрезидентами Федерації строком на 6 років ОСОБА_10 та Проценко Олену Андріївну (дванадцяте питання порядку денного);

- обрати Генеральним Секретарем Федерації Ярмолинського Леоніда Михайловича строком на 6 років (тринадцяте питання порядку денного);

- вжити заходів щодо виключення даних про засновників Федерації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ЄДР), а саме виключити з ЄДР інформацію про наступних осіб як засновників: ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 (шістнадцяте питання порядку денного); уповноважити Голову і Секретаря З`їзду (ОСОБА_6 та ОСОБА_16 відповідно) на підписання протоколу цього З`їзду та Статуту Федерації в новій редакції.

Державним реєстратором Анною Корнійчук - головним спеціалістом відділу державної реєстрації громадських формувань у місті Києві Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) за результатами розгляду заяви та документів, поданих ОСОБА_6 06.02.2025, було прийнято рішення про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу Громадська організація "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.02.2025 № 441 (а.с. 203 т. 1), на підставі якого було проведено відповідну державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу № 008001420.

Рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів, засновників) та інших органів юридичної особи є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин (постанови КГС ВС від 20.03.2018 у справі № 916/375/17; від 16.10.2019 у справі № 909/556/18; від 01.09.2022 у справі № 922/2402/21, від 19.04.2023 у справі № 916/4097/21; від 06.09.2023 у справі № 910/1942/22).

Рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи не є правочинами у розумінні ст. 202 ЦК України. До цих рішень не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 ЦК України, які визначають підстави недійсності правочину, і, відповідно, правові наслідки недійсності правочину за ст. 216 ЦК України (постанови КГС ВС від 10.05.2018 у справі № 909/597/17; від 17.07.2018 у справі № 916/2386/17; від 30.04.2020 у справі №924/497/19; від 11.03.2021 у справі №925/510/20; від 12.07.2023 у справі № 924/641/20; від 02.11.2023 у cправі № 918/919/22).

Існування презумпції легітимності рішень органів управління юридичної особи прямо випливає з правової природи таких рішень, які є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами) та не можуть за будь-яких підстав автоматично вважатися недійсними за відсутності відповідного судового рішення. До моменту визнання рішення недійсним в судовому порядку юридична сила такого рішення не може ставитися під сумнів. Отже, презумпція легітимності, яка закріплює обов`язковість та дійсність рішень органів управління товариств, покликана сприяти правовій визначеності у діяльності юридичної особи (постанова КГС ВС від 03.08.2023 у cправі № 916/3610/21).

Станом на час розгляду даної справи по суті рішення З`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (код 33299019), що оформлені протоколом З`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" (код 33299019) № 6 від 01.02.2025, та здійснена на їх підставі державна реєстрація змін до відомостей Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" від 07.02.2025 № 008001420 є чинними, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Щодо вимоги-1.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів припинення з 04.09.2008 повноважень ОСОБА_6 як Президента Федерації.

Водночас судом встановлено, що станом на час розгляду справи по суті керівником (президентом) Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" є ОСОБА_6, якого обрано 01.02.2025 З`їздом Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" Президентом Федерації строком на 6 років, відомості про що внесено до ЄДР. Тобто, повноваження ОСОБА_6 чинні з 01.02.2025 протягом 6 років.

Відповідно до пп 5.6.5.5 пп 5.6.5 п. 5.6 Статуту (в новій редакції, затвердженій З`їздом Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", Протокол № 6 від 01.02.2025) (далі - Статут в новій редакції) (а.с. 188-201 т. 1) до виключної компетенції З`їзду належить вирішення таких питань, зокрема: обрання з числа членів Федерації строком на 6 (шість) років та звільнення Президента, Першого Віцепрезидента, Віцепрезидентів, Генерального секретаря, членів Виконавчого комітету (крім тих, які входять до складу Виконавчого комітету за посадою).

Згідно з пп 5.6.9 п. 5.6 Статуту в новій редакції, З`їзд приймає рішення, які оформлюються у вигляді протоколів З`їзду. Рішення, прийняті З`їздом з дотриманням вимог даного Статуту, внутрішніх документів та законодавства України, обов`язкові для всіх інших органів управління Федерацією та членів Федерації.

Згідно з пп 5.6.10 п. 5.6 Статуту в новій редакції встановлено, що рішення, прийняті З`їздом, набувають чинності з моменту їх прийняття, якщо інше не визначено З`їздом.

За встановлених судом обставин, вимога-1 позивача про визнання повноважень ОСОБА_6 як Президента Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" припиненими з 04.09.2008 є безпідставною, не доведеною належними та допустимими доказами.

Щодо вимоги-2.

Відповідно до п. 5.1 Статуту (в редакції 2004 року) керівництво Федерацією здійснюють З`їзд, Виконавчий комітет, Президент, Перший Віце-Президент, Віцепрезиденти, Генеральний секретар, Ревізійна комісія (п. 5.1 Статуту).

Згідно з п. 5.2 Статуту (в редакції 2004 року) вищим органом управління Федерації є З`їзд.

До виключної компетенції З`їзду Федерації відноситься наступні питання обрання на чотири роки та переобрання Президента, Першого Віцепрезидента, Віцепрезидентів, Генерального секретаря, членів Виконавчого комітету, Ревізійної комісії (пп 5.3.5 п. 5.3 Статуту).

Відповідно до п. 5.18 Статуту Перший Віцепрезидент обирається З`їздом Федерації строком на 4 роки.

Наведене свідчить, що позивача було обрано Першим Віцепрезидентом строком на 4 роки.

Жодних належних доказів, що ОСОБА_1 було обрано Першим Віцепрезидентом на новий строк (зокрема, рішення З`їзду Федерації) матеріали справи не містять.

В матеріалах справи наявна копія Протоколу позачергового З`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" № 1-П від 12.01.2008, згідно якого було прийнято рішення про виключення ОСОБА_1 з членів Федерації (питання 5 порядку денного).

Матеріали даної справи не містять доказів визнання недійсним рішення позачергового З`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", що оформлено Протоколом позачергового З`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" № 1-П від 12.01.2008, в частині виключення ОСОБА_1 з членів Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд".

Відповідно до пп 5.7.2 п. 5.7 Статуту в новій редакції, Президент очолює Виконавчий комітет за посадою. До складу Виконавчого комітету за посадою входять також Перший Віцепрезидент, Віцепрезиденти, Генеральний секретар. З`їзд може обирати до складу Виконавчого комітету й інших членів, крім тих, хто входить до складу Виконавчого комітету за посадою.

Судом встановлено, що на З`їзді Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", проведеному 01.02.2025, був затверджений кількісний склад Виконавчого комітету Федерації у кількості 5 (п`яти) осіб, обрано членів Виконавчого комітету строком на 6 років, а саме: Першим Віцепрезидентом Федерації обрано Андрієнко Ганну Сергіївну, Віцепрезидентами Федерації - Мірошнікова Юрія Володимировича та Проценко Олену Андріївну, Генеральним Секретарем Федерації - Ярмолинського Леоніда Михайловича.

Отже, станом на час розгляду справи по суті Першим Віцепрезидентом та членами Виконавчого комітету є інші особи, натомість ОСОБА_1 не входить до складу Виконавчого комітету, обраного на З`їзді Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", проведеному 01.02.2025.

Суд також відзначає, що обрання Першого Віцепрезидента Федерації відноситься до компетенції саме З`їзду Федерації.

За таких обставин, вимога-2 позивача про визнання повноважень ОСОБА_1 як Першого Віцепрезидента та члена Виконавчого комітету Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" чинними з 03.09.2004 і на дату прийняття рішення судом є безпідставною, не доведеною належними та допустимими доказами.

Відповідь Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12.11.2024, надана на адвокатський запит від 11.11.2024 (а. 8-9 т. 1), на яку посилалась позивач на підтвердження відсутності та припинення повноважень ОСОБА_6 , як Президента Федерації та, напроти, наявності повноважень ОСОБА_1 як Першого Віцепрезидента та члена Виконавчого комітету Федерації, не є належним доказом на підтвердження наявності або припинення повноважень вказаних осіб, враховуючи що обрання та переобрання Президента Федерації, Першого Віцепрезидента Федерації віднесено до виключної компетенції З`їзду Федерації.

Щодо вимог-3, 4.

Згідно з п. 5.6 Статуту в новій редакції, З`їзд є вищим органом управління Федерації, який вправі приймати рішення з будь-яких питань її діяльності, в тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів управління.

Згідно з пп 5.6.2 п. 5.6 Статуту в новій редакції, черговий З`їзд скликається Виконавчим комітетом раз на 6 (шість) років. Відповідне рішення із зазначенням дати, часу, місця проведення та питань, які виносяться на обговорення, повинне бути доведеним до відома членів Федерації не пізніше, ніж за 30 днів до дати проведення З`їзду. З`їзд розглядає питання, винесені на його розгляд Виконавчим комітетом, Президентом, а також членами Федерації.

Відповідно до пп 5.6.5 п. 5.6 Статуту в новій редакції, до виключної компетенції З`їзду належить вирішення таких питань, зокрема: внесення і затвердження змін до установчих документів Федерації, відомостей про Федерацію (пп 5.6.5.2); обрання з числа членів Федерації строком на 6 (шість) років та звільнення Президента, Першого Віцепрезидента, Віцепрезидентів, Генерального секретаря, членів Виконавчого комітету (крім тих, які входять до складу Виконавчого комітету за посадою) (пп 5.6.5.5).

Як встановлено судом, 01.02.2025 відбувся З`їзд Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", до порядку денного якого входили, у тому числі, питання про обрання Президента, Першого Віцепрезидента, Віцепрезидентів та Генерального секретаря, про внесення змін до Статуту Федерації (враховуючи необхідність приведення Статуту у відповідність до нового законодавства). По цим питанням З`їздом прийняті рішення, зазначені вище, оформлені Протоколом № 6 від 01.02.2025.

Отже, станом на час вирішення справи по суті відбувся З`їзд Федерації, який серед іншого прийняв рішення про обрання Президента, Першого Віцепрезидента, Віцепрезидентів, Генерального секретаря та вніс зміни до Статуту Федерації шляхом викладення Статуту в новій редакції. Нова редакція Статуту Федерації була зареєстрована Міністерством юстиції, при цьому не встановлено невідповідності нової редакції Статуту Федерації вимогам чинного законодавства України, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Судом також враховано, що у п. 4 прохальної частини позовної заяви позивач просить суд зобов`язати відповідача привести статут Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" у відповідність з Законом України "Про громадські об`єднання", Податковим кодексом України та іншими вимогами законодавства (вимога-4), однак при цьому не зазначено, який саме статут Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" позивач просить привести у відповідність до вимог законодавства, враховуючи, що матеріали справи містять Статут, затверджений установчим з`їздом Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", Протокол № 1 від 03.09.2004, та Статут (нова редакція), затверджений з`їздом Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", Протокол № 6 від 01.02.2025. Крім того, чітко не зазначено, привести статут у відповідність до яких саме вимог/норм Закону України "Про громадські об`єднання", Податкового кодексу України та яких саме інших вимог законодавства позивач просить суд зобов`язати відповідача. Отже, наведена позовна вимога викладена позивачем не чітко, уточнення її змісту позивачем суду не подавались.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги-3, 4 позивача: про зобов`язання Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" скликати, організувати та провести з`їзд Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", з внесенням до порядку денного питання обрання Президента, Першого Віцепрезидента, Віцепрезидентів та Генерального секретаря Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" та затвердження статуту Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" в редакції, що відповідає вимогам Закону України "Про громадські об`єднання" (вимога-3); про зобов`язання Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" привести статут Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" у відповідність з Законом України "Про громадські об`єднання", Податковим кодексом України та іншими вимогами законодавства (вимога-4), є необгрунтованими.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів.

Наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, від 16.11.2022 № 911/3135/20, від 29.06.2021 у справі №916/964/19).

Тобто це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно, спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 906/283/20, від 26.04.2023 у справі № 924/438/22, від 20.06.2023 у справі № 906/129/21, від 20.06.2023 у справі № 910/5529/19, від 27.06.2023 у справі № 924/1351/20 (924/493/22), від 27.06.2023 у справі № 916/2851/17, від 04.07.2023 у справі № 904/9132/21, від 18.07.2023 у справі № 908/1845/21, від 25.07.2023 у справі № 910/7826/21).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц).

Перелік способів захисту порушених прав та інтересів, закріплений у статті 16 ЦК України, не є вичерпним. Абзацом 12 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно із частиною першою статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Характер вимоги позивача про захист права визначається характером порушеного чи оспорюваного права або інтересу, зміст і призначення якого, в основному, і визначає спосіб його захисту.

За частинами першою, другою статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Спосіб захисту, визначений законом або договором у розумінні статті 5 ГПК України - це спосіб захисту, передбачений законами України або договором, або не передбачений ними, але такий, що не суперечить законам України.

Системний аналіз положень наведених норм свідчить, що позивач як особа, якій належить право на звернення до суду з позовом за захистом свого права та інтересу, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, що потребують судового захисту, та спосіб захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб, який не суперечить закону і який він просить суд визначити у рішенні.

Натомість суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, чи інтереси цієї особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18, від 19.05.2020 у справі № 922/4206/19, від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17).

Велика Палата Верховного Суду вже зауважувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог, але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом. Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2022 у справі № 750/3192/14, від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц, від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18).

Безпосередню мету, якої прагне досягнути позивач звертаючись з позовом до суду, втілює спосіб захисту порушеного права, застосування якого має за ціль попередити, усунути чи компенсувати наслідки порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного цивільного права та інтересу.

Застосування способу захисту має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, тобто залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання, оспорювання та спричинених відповідними діяннями наслідків (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 18.01.2013 у справі № 488/2807/17, від 04.07.2023 у справі № 373/626/17).

Позивач вправі обирати будь-який із передбачених частиною другою статті 16 ЦК України способів захисту, а також способи захисту, передбачені договором або іншим законом. Проте не кожен спосіб захисту за своїми властивостями може бути застосований в окремо визначених конкретних правовідносинах (конкретній правовій ситуації).

Якщо обраний позивачем спосіб захисту порушеного права враховує зміст порушеного права, характер його порушення, наслідки, які спричинило порушення, правову мету, якої прагне позивач, обставини, наслідки порушення, такий спосіб захисту відповідає властивості (критерію) належності.

Іншою не менш важливою, окрім належності, є така властивість (критерій) способу захисту порушених прав та інтересів як ефективність - можливість за наслідком застосування засобу захисту відновлення, наскільки це можливо, порушених прав та інтересів позивача.

Отже, належність та ефективність за своєю природою є різними за змістом властивостями (критеріями) способу захисту порушених прав та інтересів, які характеризують спосіб захисту з точки зору допустимості застосування в межах судової юрисдикції з огляду на правовий характер вимоги та наявності умов до його застосування у конкретних правовідносинах (належність) та можливості за наслідком його застосування відновлення (отримання найбільшого ефекту у відновленні) порушених прав та інтересів позивача (ефективність).

Звідси, належним способом захисту порушених прав є спосіб захисту, який відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення, наслідкам, які спричинило порушення, правовій меті, якої прагне суб`єкт захисту, тоді як під ефективним способом захисту розуміється такий, що забезпечує відновлення порушеного права позивача (спричиняє потрібні результати) без необхідності вчинення інших дій з метою захисту такого права, повторного звернення до суду задля відновлення порушеного права. Тобто спосіб захисту, який виходячи з характеру спірних правовідносин та обставин справи здатен призвести до відновлення порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів (має найбільший ефект у відновленні).

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

При розгляді даної справи по суті судом встановлено відсутність підстав для задоволення позову.

Щодо позовної давності.

30.09.2025 відповідачем подано до суду заяву, відповідно до якої, керуючись статтями 256-258 ЦК України, відповідач просив суд застосувати позовну давність до всіх позовних вимог позивача.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові, у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропуску.

Зазначена правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 07.11.2018 у справі № 575/476/16-ц та міститься у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.01.2018 у справі № 910/7394/17, від 14.08.2018 у справі № 9/057-09/6/13, від 18.07.2018 у справі № 910/24346/16, від 17.07.2018 у справі № 910/10056/17 та від 10.07.2018 у справі № 922/1898/17.

Суд відмовляє у задоволенні даного позову з підстав, викладених вище (а саме: вимоги-1,2 є безпідставними, не підтвердженими належними та допустимими доказами, вимоги-3,4 є необгрунтованими), а не з підстав пропуску строку позовної давності.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, проаналізувавши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. При цьому суд зауважує на відсутності підстав для закриття провадження у справі щодо заявлених позовних вимог на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки після того, як відбувся З`їзд Федерації 01.02.2025, предмет спору у даній справі не перестав існувати.

Надаючи оцінку доводам учасників судового процесу, судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів учасників справи була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно відсутності підстав для задоволення позову не спростовує.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У позовній заяві позивач зазначила, що попередньо сума судових витрат, які вона очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складається із суми судового збору (12 112,00 грн згідно квитанції про сплату № 3479-9777-3505-2636 від 27.01.2025). У подальшому, у відповіді на відзив (друга частина) позивач додатково до суми судових витрат, які вона очікує понести у зв`язку із розглядом справи, зазначила витрати на правничу допомогу у попередньому розмірі 50 000,00 грн, який може бути змінений залежно, зокрема, від тривалості розгляду справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у справі № 910/981/25 в розмірі 50 000,00 грн, докази понесення таких витрат будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на приписи п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України та відмову у задоволенні позову повністю, сплачений позивачем за подання позовної заяви судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 4, 13, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 165, 166, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку, передбаченому ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 20.10.2025

Суддя Оксана ГУМЕГА