ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"14" жовтня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2055/25

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬВІЛ» б/н від 30.09.2025 року (вх. №8696 від 30.09.2025) про розстрочення виконання судового рішення у справі №911/2055/25

за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю ЕЛЬВІЛ, Київська обл., с. Крюківщина

про стягнення штрафних санкцій

секретар судового засідання: А.Юлдашева

представники:

від позивача (стягувача) Кирпань Б.В.

від відповідача (боржника) не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням суду від 15.09.2025 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬВІЛ» про стягнення штрафних санкцій задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬВІЛ» (08136, Київська обл., с. Крюківщина, вул. Вишнева, буд.17, приміщення 193, ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (49038, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 108) 92075 (дев`яносто дві тисячі сімдесят п`ять) грн. 35 коп. штрафу, 61997 (шістдесят одну тисячу дев`ятсот дев`яносто сім) грн. 40 коп. пені та 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. витрат зі сплати судового збору.

До суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬВІЛ» через систему "Електронний суд" надійшла заява б/н від 30.09.2025 року (вх. №8696 від 30.09.2025) про розстрочення виконання судового рішення у справі №911/2055/25.

Ухвалою суду від 30.09.2025 року прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬВІЛ» б/н від 30.09.2025 року (вх. №8696 від 30.09.2025) про розстрочення виконання рішення у справі №911/2055/25 до розгляду та призначено розгляд заяви на 14.10.2025.

Представник позивача (стягувача) у судовому засіданні проти задоволення заяви про розстрочення виконання рішення заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Відповідач (боржник), належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 14.10.2025 року не з`явився.

Розглянувши у судовому засіданні 14.10.2025 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬВІЛ» б/н від 30.09.2025 року (вх. №8696 від 30.09.2025) про розстрочення виконання рішення у справі №911/2055/25, судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 18, ст. 326 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є принцип обов`язковості судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. 1 ст. 327 ГПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 331 ГПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення або розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Обґрунтовуючи подану заяву про розстрочення виконання рішення ТОВ «ЕЛЬВІЛ» зазначено, що підприємство перебуває у скрутному фінансовому становищі, що істотно ускладнює виконання рішення у даній справі. Посилаючись на введення в Україні згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» воєнного стану з 24.02.2022 року у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України та на лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року про визнання військової агресії надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставини для суб`єктів господарської діяльності, відповідно до яких настає неможливість виконання зобов`язань у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) заявник зазначає, що господарська діяльність ТОВ «ЕЛЬВІЛ» істотно скоротилась.

Крім того, запровадження, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 12.03.2020 на усій території України карантину з відповідними обмеженнями є обставиною, яка здійснює негативний вплив на погіршення фінансової ситуації на підприємстві впродовж кількох років.

Враховуючи зазначене, ТОВ «ЕЛЬВІЛ» не здійснює господарську діяльність, що погіршило фінансовий стан підприємства та унеможливлює виконання взятих на себе зобов`язань.

У зв`язку з наведеним, заявник просить суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Київської області від 15.09.2025 року у справі №911/2055/25 відповідно до наведеного у заяві графіка.

Позивач (стягувач) проти задоволення заяви про розстрочення виконання рішення заперечив, зауваживши у своїх запереченнях від 01.10.2025 року на тому, що обставини скрутного фінансового становища боржника в розрізі ст. 331 ГПК України не являються виключними обставинами, з якими закон пов`язує можливість розстрочення виконання судового рішення. До того ж, недостатність чи відсутність коштів, на що посилається заявник, не можна вважати безумовною підставою для відстрочення або розстрочення виконання рішення. Також, введення в Україні воєнного стану та карантину у зв`язку із поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV, не є універсальною підставою для звільнення від оплати стягнутої судом заборгованості. Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для неможливості виконання зобов`язання.

Отже, із системного аналізу положень ГПК України випливає, що задоволення заяв, зокрема, про відстрочку або розстрочку виконання рішення, можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють виконання рішення, враховуючи, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Крім того, наведеними вище нормами ГПК України встановлено, що розстрочка або відстрочка виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у справі.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочки або відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Отже, в основу ухвали про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

Оскільки, ГПК України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, то суд повинен оцінювати докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами норм ГПК України.

Зокрема, за приписами ч. 1, 3 ст. 13, ст. 73, ч. 1 ст. 74, ст. 76-79, ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження обставин, що ускладнюють виконання рішення Господарського суду Київської області від 15.09.2025 у справі №911/2055/25, заявник зазначив про наявність зобов`язання щодо сплати штрафних санкцій на користь АТ «Укрзалізниця» на підставі рішень Господарського суду Київської області у справах №911/2921/24, №911/2096/24, №911/3089/24, №911/2898/24, які набрали законної сили.

На думку суду, наведені відповідачем доводи не є доказом наявності виняткових обставин, достатніх та необхідних для розстрочки виконання рішення суду в розумінні ст.ст. 73, 74, 76, 77, 331 ГПК України та не доводять неможливість виконання рішення суду у даній справі.

Суд зауважує, що сплата відповідачем заборгованості на користь позивача за рішенням суду у даній справі не може ставитись в залежність від фінансових результатів господарської діяльності відповідача, зокрема, скрутне фінансове становище юридичної особи в будь-якому разі не є тією обставиною, яка б давала підстави для розстрочення виконання судового рішення.

Також, вирішуючи питання про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду, суд повинен враховувати інтереси позивача (стягувача), зокрема, й категоричну незгоду останнього на надання відповідачу такої відстрочки або розстрочки.

Судом враховано, що представник позивача (стягувача) у своїх письмових запереченнях заперечив щодо задоволення заяви відповідача (боржника).

Крім того, суд звертає увагу заявника, що останнім не надано жодних гарантій, що рішення суду буде ним виконуватись, зокрема, не обґрунтовано яким чином та за рахунок яких коштів; не надано доказів, які б підтверджували його дійсні наміри щодо вжиття заходів, спрямованих на фактичне виконання рішення протягом зазначеного часу тощо.

З урахуванням викладеного, виходячи із збалансованості інтересів обох сторін, враховуючи матеріальні інтереси кожної із них, а також, з огляду на не доведення заявником обставин, які б дозволяли зробити висновок про можливість виконання рішення саме у вказаний боржником період, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬВІЛ» б/н від 30.09.2025 року (вх. №8696 від 30.09.2025) про розстрочення виконання рішення у справі №911/2055/25.

Водночас, зазначене не перешкоджає повторному зверненню до суду із заявою в порядку ст. 331 ГПК України, надавши відповідні докази.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 331 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬВІЛ» б/н від 30.09.2025 року (вх. №8696 від 30.09.2025) про розстрочення виконання рішення у справі №911/2055/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня підписання відповідно до ст.ст.254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата складення повної ухвали 17.10.2025 року.

Суддя Д.Г. Заєць