ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" жовтня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2227/25

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Чолак Ю. В.,

розглянувши справу

за позовом Комунальної установи «ОДЕСРЕКЛАМА» Одеської міської ради (65091, Одеська обл., м. Одеса, вул. Косовська, буд. 2-Д; )

до відповідача Фізичної особи-підприємця Краснохода Олексія Олександровича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення 10 433,99 грн;

представники сторін:

від позивача - не з`явився,

від відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Комунальна установа «ОДЕСРЕКЛАМА» Одеської міської ради (далі - Позивач, Установа) звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Краснохода Олексія Олександровича (далі - Відповідач, Підприємець) про стягнення 10 433,99 грн, з яких: 1 300,00 грн - збитки у вигляді витрат за вимушене проведення демонтажу та транспортування протиправно розміщених рекламних засобів; 9 133,99 грн - збитки у вигляді витрат на зберігання демонтованих рекламних засобів.

В обґрунтування позову покликається на неправомірне розміщення Відповідачем рекламних засобів та водночас на невиконання ним припису робочого органу щодо їх демонтажу власними силами, в результаті чого Установа зазнала збитків у вигляді витрат на демонтаж, транспортування та зберігання рекламних засобів у розмірі заявлених до стягнення сум.

Ухвалою від 11.06.2025 позовну заяву залишено без руху, встановлено Позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня вручення даної ухвали шляхом: зазначення правильної адреси Відповідача згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; надання до суду доказів направлення копії позовної заяви з доданими до неї документами Відповідачу з урахуванням правильної адреси останнього, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

16.06.2025 до суду надійшла заява представника Позивача про усунення недоліків.

Ухвалою від 23.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/2227/25, справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 23.07.2025, запропоновано сторонам скористатись процесуальним правом на подання до суду заяв по суті справи, встановлено строки для подачі відповідних заяв.

11.07.2025 представник Позивача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у щорічній відпустці, яке суд задовольнив протокольною ухвалою від 23.07.2025, призначивши судове засідання на 22.09.2025.

24.07.2025 суд в порядку ст. 120 ГПК України постановив ухвалу, якою повідомив сторін про дату, час та місце наступного судового засідання.

У судовому засіданні, яке було призначено на 22.09.2025, суд встановив, що направлена у межах даної справи на адресу Відповідача судова кореспонденція поверталась до суду без зазначення працівниками поштового відділення АТ "Укрпошта" № 67806 будь-якої інформації щодо причин повернення поштових відправлень на довідках про причини повернення/досилання, що вочевидь не відповідає положенням Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, та стало підставою для постановлення судом окремої ухвали від 22.09.2025 щодо АТ "Укрпошта" з метою повідомлення останнього про вищевказані порушення, їх негайного усунення та запобігання повторенню.

Ухвалою від 23.09.2025, постановленою в порядку ст. 120 ГПК України, суд повідомив Відповідача про те, що розгляд справи призначено на 08.10.2025.

07.10.2025 представник Позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, у судове засідання не з`явився, явку свого представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про отримання ухвали від 23.09.2025 на поштовому повідомленні № 507.

Зі змісту ст. 165 ГПК України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин, або без повідомлення причин неявки.

Частиною 9 ст. 165 ГПК України унормовано, що разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відтак, враховуючи те, що Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву та водночас був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, суд виснував про можливість розгляду справи за наявними доказами.

08.10.2025 суд ухвалив рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 1.5. Правил розміщення зовнішньої реклами в місті Одесі, затверджених рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради № 434 від 22.04.2008 (далі - Правила № 434; URL: https://omr.gov.ua/ru/acts/committee/13987/; https://omr.gov.ua/ua/city/offices/reklama/) Комунальна установа «ОДЕСРЕКЛАМА» Одеської міської ради - Установа, створена для реалізації господарської компетенції органів місцевого самоврядування у сфері зовнішньої реклами, виконання інших завдань та функцій, визначених цими Правилами, іншими актами органів місцевого самоврядування та міського голови. Комунальна установа «Одесреклама» Одеської міської ради є уповноваженою особою власника місць розміщення рекламних засобів комунальної власності територіальної громади м. Одеси у сфері укладання договорів на право тимчасового користування місцями для розташування рекламних засобів.

Згідно з п. 4.1. Правил №434 Установа: забезпечує повноту надходжень до бюджету міста Одеси плати за тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Одеси; укладає договори з розповсюджувачами зовнішньої реклами на право тимчасового користування місцями для розміщення рекламних засобів у випадках, передбачених цими Правилами; здійснює, в тому числі за направленням робочого органу, обстеження місць розміщення рекламних засобів щодо відповідності виданим дозволам, дотримання вимог цих Правил, Концепції розвитку зовнішньої реклами у місті Одесі, схем комплексного розміщення зовнішньої реклами та надає робочому органу матеріали фіксації відповідних порушень; на підставі направлення робочого органу організовує та/або здійснює власними силами у встановленому порядку демонтаж протиправно розміщених рекламних засобів; організовує або здійснює власними силами утилізацію демонтованих рекламних засобів у передбаченому пунктом 13.10 цих Правил порядку; забезпечує виготовлення та/або розміщення соціальної реклами та інформації соціальної спрямованості; виконує інші завдання та функції, передбачені законодавчими актами, цими Правилами, іншими актами органів місцевого самоврядування та міського голови.

Статутом Установи передбачено, що основною її метою є задоволення міських, суспільних потреб шляхом реалізації господарської компетенції органів місцевого самоврядування в галузі формування сучасного міського дизайну, у тому числі у сфері зовнішньої реклами.

Пунктом 2.2. Статуту Установи визначено, що одним із її завдань є демонтаж у встановленому порядку засобів зовнішньої реклами та вивісок (пп. 2.2.7.).

21.04.2023 в ході проведення обстеження місць розміщення зовнішньої реклами головний фахівець відділу інспекційної роботи Установи Похиленко С. Р. установив, що Підприємець за відсутності дозволів на розміщення зовнішньої реклами за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 5 розміщує наступні рекламні засоби:

1) рекламний засіб на фасаді розміром 2,5 м х 1,2 м х 1 сторону у кількості 1 шт.;

2) рекламний засіб на фасаді розміром 2,5 м х 1,7 м х 1 сторону у кількості 1 шт.;

3) тимчасовий наземний рекламний засіб з площею до 1 кв.м включно у кількості 1 шт.

21.04.2023 Позивачем складено Акт фіксації недотримання вимог Правил розміщення зовнішньої реклами в м. Одесі, Порядку розміщення вивісок на території м. Одеси № 002299/23 (а.с. 22).

Позивач пояснив, що при складанні Акта фіксації № 002299/23 від 21.04.2023 по факту розміщення рекламних засобів без дозволів на розміщення зовнішньої реклами за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 5 головним фахівцем відділу інспекційної роботи Установи Похиленко С. Р. від працівника Відповідача було отримано інформацію, що саме Відповідач здійснює підприємницьку діяльність на даному об`єкті та рекламні засоби належать йому, вказана інформація була підтверджена копіями документів на здійснення підприємницької діяльності, наданих працівником для огляду та оформлених на Підприємця.

На підставі Акта фіксації № 002299/23 від 21.04.2023 Управлінням реклами Одеської міської ради складено Припис про усунення порушень № 01-20/2462 від 25.04.2023 з вимогою здійснити демонтаж конструкцій протягом п`яти днів з моменту отримання даного припису (а.с. 23).

Припис було отримано працівником Відповідача 28.04.2023 під розписку.

Зазначений Припис про усунення порушень не оскаржено в судовому порядку, не визнано протиправними і не скасовано, а отже він є чинними і підлягає обов`язковому виконанню.

Позивач стверджує, що не отримував від Відповідача відповіді на припис, але вимоги щодо самостійного демонтажу протиправних рекламних засобів частково були виконані, а саме один тимчасовий наземний рекламний засіб площею до 1 кв.м самостійно демонтовано Відповідачем.

У зв`язку з частковим невиконанням вимог Припису у встановлений термін Управління реклами Одеської міської ради видало Установі направлення № 36/01-21 від 22.08.2023 на проведення демонтажу протиправно розміщених рекламних конструкцій (а.с. 26).

30.08.2023 Установа здійснила демонтаж рекламного засобу розміром 2.5 м на 1,7 м на 1 сторону 1 шт., рекламного засобу розміром 2,5 м на 1,2 м. на одну сторону 1 шт, за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 5, що підтверджується актом проведення демонтажу № 169 від 30.08.2023 (а.с. 24).

Позивач звернув увагу, що у зв`язку із відсутністю на балансі Установи спеціалізованої техніки та обладнання, а також відповідних посад у штатному розписі, Установа здійснює закупівлю послуг демонтажу та транспортування рекламних конструкцій за замовленнями.

Так, послуги із демонтажу та транспортування рекламних конструкцій Установі надала Фізична особа-підприємець Свєтлова Валентина Григорівна відповідно до Договору № 23/12/07 від 12.07.2023 (а.с. 29-33).

Акти надання послуг та платіжні інструкції щодо їх оплати наявні у матеріалах справи (а.с. 34-40).

Також Позивач зазначив, що він не має власних складських приміщень для зберігання демонтованих рекламних засобів, у зв`язку з чим 30.08.2023 демонтовані рекламні засоби силами ФОП Свєтлової В. Г. були транспортовані для подальшого зберігання до приміщень складу, які Установа орендувала та продовжує орендувати у ТОВ «ПРИВАТНИЙ ДВІР» (попередня назва ТОВ «КОЛГОСПНИЙ ДВІР») на підставі договорів №№ АР2-23 від 10.02.2023, АР-2/2024 від 20.02.2024 та АР-2/2025 від 10.02.2025 (а.с. 41-45; 51-56; 69-71).

На підтвердження понесених витрат за зберігання демонтованих рекламних засобів Позивач представив акти надання послуг, підписані Установою і ТОВ «Приватний Двір» (раніше «Колгоспний Двір»), та платіжні інструкції щодо оплати за оренду приміщення (а.с. 46-50; 57-68; 72-75).

Позивач надіслав Відповідачу претензію від 22.09.2023 за вих. № 809/01-27 викладенням процедури, за якою здійснюється повернення демонтованих рекламних засобів власнику, та вимогою відшкодувати понесені Позивачем витрати на демонтаж, транспортування та зберігання рекламного засобу (а.с. 27-28).

Як свідчать матеріали справи, відповіді на претензію Відповідач не надавав.

Предметом позову є вимога про стягнення з Відповідача збитків у загальному розмірі 10 433,99 грн, з яких: 1 300,00 грн - збитки у вигляді витрат за вимушене проведення демонтажу та транспортування протиправно розміщених рекламних засобів; 9 133,99 грн - збитки у вигляді витрат на зберігання демонтованих рекламних засобів.

Розрахунок збитків по відшкодуванню вартості демонтажу та транспортування рекламних засобів, а також вартості зберігання рекламних засобів за період з 30.08.2023 по 30.05.2025 наявний у матеріалах справи (а.с. 21).

Здійснюючи аналіз обґрунтованості позовних вимог, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 2067 від 29.12.2003 були затверджені Типові правила розміщення зовнішньої реклами (далі по тексту - Типові правила) (із змінами та доповненнями), які регулюють відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами.

Згідно з п. 3 Типових правил зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Пунктом 24 Типових правил передбачено, що лише виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов`язаних з розташуванням рекламного засобу.

Крім того, Правила № 434 які регламентують порядок надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами та процедуру їх переоформлення, зміни й анулювання, визначають вимоги до технічного стану, художньо-естетичного вигляду та порядку розміщення рекламних засобів, умови користування місцями для розміщення зовнішньої реклами, що перебувають у комунальній власності, підстави та порядок здійснення демонтажу протиправно розміщених рекламних засобів, а також порядок здійснення контролю за дотриманням положень цих Правил.

Дія цих Правил поширюється на всю територію міста Одеси, включаючи розташування рекламних засобів на будинках (будівлях) і спорудах, на відкритих майданчиках, на міських вулицях (дорогах), площах та інших територіях, у зелених зонах, на елементах вуличного обладнання, зовнішніх та внутрішніх поверхнях підземних переходів, інших об`єктах, розташованих на відкритій місцевості, незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування.

Згідно зі ст. 144 Конституції України та ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Виконавчим комітетом Одеської міської ради затверджені Правила розміщення зовнішньої реклами в місті Одесі № 434, Правила благоустрою території міста Одеси (далі - Правила № 1631), Порядок розміщення вивісок на території міста Одеси (далі - Порядок № 178), які є обов`язковими до виконання на відповідній території та якими делеговані та визначені повноваження Установи діяти у сфері зовнішньої реклами у м. Одесі.

Згідно п. 1.5. Правил № 434 в якості робочого органу визначено Управління реклами Одеської міської ради, яке уповноважено Одеською міською радою регулювати діяльність з розміщення зовнішньої реклами у межах міста Одеси, а Установа створена для реалізації господарської компетенції органів місцевого самоврядування у сфері зовнішньої реклами, виконання інших завдань та функцій, визначених цими Правилами, іншими актами органів місцевого самоврядування та міського голови.

За змістом п. 3.1. Правил № 434 робочий орган в межах своїх завдань та повноважень, зокрема, реєструє та видає дозволи на підставі відповідних рішень виконавчого комітету Одеської міської ради; забезпечує контроль за дотриманням цих Правил фізичними та юридичними особами; видає направлення на здійснення фіксації дотримання цих Правил; надає фізичним та юридичним особам обов`язкові до виконання приписи про усунення порушень порядку розміщення зовнішньої реклами, а також Правил благоустрою території міста Одеси в частині утримання і забезпечення належного технічного стану та зовнішнього вигляду рекламних засобів; контролює виконання цих приписів; видає направлення на здійснення демонтажу протиправно розміщених рекламних засобів.

Згідно з п. 4.1. Правил № 434 КУ «Одесреклама» в межах покладених на неї завдань та функцій, зокрема, здійснює, в тому числі за направленням робочого органу, обстеження місць розміщення рекламних засобів щодо відповідності виданим дозволам, дотримання вимог цих Правил, Концепції розвитку зовнішньої реклами у місті Одесі, схем комплексного розміщення зовнішньої реклами та надає робочому органу матеріали фіксації відповідних порушень; на підставі направлення робочого органу організовує та/або здійснює власними силами у встановленому порядку демонтаж протиправно розміщених рекламних засобів.

Відповідно до п. 6.1. Правил № 434 розміщення зовнішньої реклами в межах міста провадиться на підставі дозволів, які видаються робочим органом на підставі відповідного рішення виконавчого комітету Одеської міської ради. Пункт 6.2. Правил № 434 передбачає, що виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення рекламного засобу.

На підставі п. 1.5. Правил № 434 протиправно розміщеним рекламним засобом вважається, зокрема, такий рекламний засіб, який розміщується без виданого у встановленому порядку дозволу.

Розділом 13 Правил № 434 врегульовано порядок здійснення демонтажу рекламних засобів.

Згідно із п. 13.1. Правил № 434 передбачено, що демонтаж рекламних засобів здійснюється КУ «Одесреклама» за направленням робочого органу. Для виконання цих функцій підприємство може використовувати послуги суб`єктів господарювання на підставі відповідних договорів.

Пунктом 13.2. Правил № 434 визначено, що демонтаж рекламного засобу здійснюється відповідно до цих Правил у наступних випадках: а) рекламний засіб є протиправно розміщеним; б) рекламний засіб розміщується з порушенням вимог, передбачених розділом 6 цих Правил, або технічний стан рекламного засобу не відповідає вимогам безпеки, а також якщо відповідні порушення чи недоліки не були усунуті у термін, зазначений у приписі робочого органу; в) рекламний засіб перебуває у неналежному санітарному та/або технічному стані (забруднений, погано пофарбований, містить несправні конструктивні елементи тощо), а також, якщо відповідні недоліки не були усунуті у термін, зазначений у приписі робочого органу.

Відповідно до п. 13.3. Правил № 434 у випадках, визначених абзацом «а» п. 13.2 цих Правил, демонтаж рекламного засобу здійснюється його власником за приписом робочого органу у термін, визначений приписом. Про виконання припису власник рекламного засобу зобов`язаний письмово повідомити робочий орган не пізніше наступного дня від дати демонтажу рекламного засобу. У разі невиконання зазначеного припису у встановлений робочим органом термін, демонтаж рекламного засобу здійснюється КУ «Одесреклама».

Розділом 13 Правил № 434 також передбачено, що демонтаж рекламного засобу організовується КУ «Одесреклама» на підставі направлення, що видається робочим органом. Демонтовані рекламні засоби транспортуються для подальшого зберігання на територію, що знаходиться у віданні КУ «Одесреклама». Витрати, пов`язані з проведенням демонтажу рекламного засобу, його транспортуванням та зберіганням, відшкодовуються власником демонтованого рекламного засобу.

КУ «Одесреклама» Одеської міської ради вправі вимагати відшкодування таких витрат у судовому порядку шляхом звернення з відповідним позовом згідно з вимогами чинного законодавства.

Зберігання демонтованих рекламних конструкцій забезпечує Комунальна установа «Одесреклама» Одеської міської ради.

Відповідно до п. 13.10. Правил № 434, демонтовані рекламні засоби підлягають утилізації після публікації відповідного повідомлення на офіційному сайті Одеської міської ради, якщо:

1) після закінчення річного терміну зберігання примусово демонтованих рекламних засобів їх власники не звернулись за їх поверненням або не надали документів, які підтверджують право власності (інше майнове право) на демонтований рекламний засіб;

2) власники надали письмову відмову від демонтованого рекламного засобу та документи, які підтверджують право власності (інше майнове право) на цей рекламний засіб.

Утилізація рекламного засобу не звільняє розповсюджувача зовнішньої реклами від відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням демонтажу рекламного засобу, його транспортуванням та зберіганням".

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Суд встановив, що 21.04.2023 уповноважена особа Позивача виявила факт неправомірного розміщення Відповідачем рекламних засобів за адресою здійснення підприємницької діяльності - м. Одеса, вул. Варненська, 5, про що було складено відповідний Акт фіксації № 002299/23 від 21.04.2023, згідно якого Відповідач без наявності відповідних дозволів розмістив наступні рекламні засоби: 1) рекламний засіб на фасаді розміром 2,5 м х 1,2 м х 1 сторону у кількості 1 шт.; 2) рекламний засіб на фасаді розміром 2,5 м х 1,7 м х 1 сторону у кількості 1 шт.; 3) тимчасовий наземний рекламний засіб з площею до 1 кв. м. включно у кількості 1 шт.

В подальшому, на підставі Акта фіксації № 002299/23 від 21.04.2023 Управління реклами Одеської міської ради склало Припис про усунення порушень від 25.04.2023 № 01-20/2462, який не оскаржено у судовому порядку, не визнано протиправним та не скасовано, а отже він є чинним та підлягає обов`язковому виконанню.

Припис було прийнято під розписку працівником Відповідача 28.04.2023, проте, як стверджує Позивач, виконано лише частково.

Вказані обставини стали підставою для самостійного здійснення Позивачем 30.08.2023 демонтажу розміщених без наявності відповідних дозволів рекламних засобів та їх транспортування до місця зберігання.

Матеріали справи свідчать, що 12.07.2023 між Установою як замовником та Фізичною особою-підприємцем Свєтловою Валентиною Григорівною як виконавцем укладено Договір № 23/12/07 від 12.07.2023, згідно якого виконавець зобов`язався надати комплексні інженерні послуги із демонтажу та транспортування рекламних конструкцій за замовленнями, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити такі послуги в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2. даного договору найменування, кількість та ціна послуг визначені у Таблиці цін демонтажу та транспортування рекламних конструкцій за замовленнями (додаток № 1 до договору).

Таким чином, вартість демонтажу та транспортування визначається типом та площею рекламної конструкції, що демонтується відповідно до цін визначених у договорі.

Щодо розрахунку вартості демонтажу та транспортування Позивач пояснив, що розрахунок зроблено виходячи із типу та площі демонтованої рекламної конструкції на підставі даних, зазначених в актах демонтажу та відповідно до цін, визначених для таких видів рекламних засобів в додатку 1 до договору.

Послуги демонтажу надала Установі ФОП Свєтлова Валентина Григорівна згідно Актів наданих послуг № 231207/1 від 05.09.2023, № 231207/2 від 18.09.2023, № 231207/3 від 16.10.2023, № 231207/4 від 23.10.2023, № 231207/5 від 14.11.2023, № 231207/6 від 07.12.2023, № 231207/7 від 21.12.2023. Отримані послуги Установа оплатила, що підтверджується платіжними інструкціями № 788 від 05.09.2023, № 806 від 19.09.2023, № 837 від 17.10.2023, № 840 від 24.10.2023, № 869 від 15.11.2023, № 901 від 08.12.2023, № 916 від 21.12.2023.

У зв`язку з відсутністю в Установи місць для зберігання демонтованих рекламних засобів, 30.08.2023 демонтовані рекламні засоби силами ФОП Свєтлової В. Г. були транспортовані для подальшого зберігання до приміщень складу, які Установа орендує у ТОВ «ПРИВАТНИЙ ДВІР» (попередня назва ТОВ «КОЛГОСПНИЙ ДВІР») на підставі договорів №№ АР2-23 від 10.02.2023, АР-2/2024 від 20.02.2024 та АР-2/2025 від 10.02.2025.

Вартість зберігання за період з 30.08.2023 по 30.05.2025 Позивач розрахував виходячи з умов вказаних договорів.

На підтвердження понесених витрат за зберігання Позивач представив акти надання послуг, підписані Установою і ТОВ «Приватний Двір» (раніше «Колгоспний Двір») та платіжні інструкції за оренду приміщення, що свідчать про оплату послуг оренди. З аналізу вказаних письмових доказів суд встановив, що послуги зберігання надавалися Установі за період з серпня 2023 року по квітень 2025 року.

Доказів надання Установі послуг зберігання у травні 2025 року Позивач не надав, зазначивши у позовній заяві, що відповідні докази будуть надані згодом.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України).

Так, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконане боржником.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Притягнення до цивільно-правової відповідальності можливо лише при наявності певних, передбачених законом умов.

Заявник, вимагаючи відшкодування збитків, має довести три перші умови відповідальності, зокрема протиправна поведінка заподіювача шкоди, розмір збитків, причинний зв`язок. Вина боржника у порушенні презюмується та не підлягає доведенню.

Відшкодування збитків є видом відповідальності учасників цивільних правовідносин за шкоду, яка є негативним наслідком правопорушення. При цьому збиток - це грошова оцінка шкоди, яка підлягає відшкодуванню за неможливості, недоцільності або у разі відмови потерпілого від відшкодування шкоди в натурі.

При цьому стаття 1166 Цивільного кодексу України визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Верховний Суд послідовно та неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що за змістом наведеної вище норми матеріального права для застосування такої міри відповідальності, як стягнення шкоди необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою; вини. І лише наявність зазначених елементів свідчить про існування складу цивільного правопорушення, що є підставою для застосування такої міри відповідальності, як стягнення шкоди (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/378/19).

Слід зазначити, що доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено саме на позивача.

Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а отже, доведенню підлягає факт того, що його протиправні дії є причиною, а збитки - наслідком такої протиправної поведінки.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

Господарський суд, проаналізувавши наведені вище нормативно-правові акти в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що в діях Підприємця наявний склад господарського правопорушення у вигляді завдання Установі збитків:

А) Мала місце протиправна поведінка Відповідача, оскільки всупереч вимогам ст. 16 Закону України "Про рекламу", п. 24 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067, Правил розміщення зовнішньої реклами в місті Одесі, затверджених рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 22.04.2008 № 434, Відповідач здійснив розміщення рекламних засобів за адресою м. Одеса, вул. Варненська, 5, без наявності дозвільних документів;

Б) Внаслідок невиконання Відповідачем вимог законодавства Установа понесла збитки, а саме здійснила витрати на демонтаж та транспортування встановлених Відповідачем рекламних конструкцій, а також на зберігання зазначених конструкцій на складі.

В той же час, суд не погоджується з розміром збитків на зберігання рекламних конструкцій з огляду на таке.

Позивач заявляє до стягнення збитки, які він поніс у зв`язку зі зберіганням демонтованих рекламних конструкцій Відповідача, за період з 30.08.2023 по 30.05.2025.

Відповідно до п. 13.8 Правил № 434 зберігання демонтованих рекламних конструкцій забезпечує Установа.

Тобто у Позивача дійсно наявний обов`язок зі збереження рекламних конструкцій Відповідача.

Водночас, відповідно до п. 13.10. Правил № 434 демонтовані рекламні засоби підлягають утилізації після публікації відповідного повідомлення на офіційному сайті Одеської міської ради, якщо:

1) після закінчення річного терміну зберігання примусово демонтованих рекламних засобів їх власники не звернулись за їх поверненням або не надали документів, які підтверджують право власності (інше майнове право) на демонтований рекламний засіб;

2) власники надали письмову відмову від демонтованого рекламного засобу та документи, які підтверджують право власності (інше майнове право) на цей рекламний засіб.

Утилізація рекламного засобу не звільняє розповсюджувача зовнішньої реклами від відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням демонтажу рекламного засобу, його транспортуванням та зберіганням.

Суд встановив, що рекламні конструкції Відповідача було демонтовано 30.08.2023, що підтверджується Актом проведення демонтажу № 169 від 30.08.2023, та того ж дня передано на зберігання на орендовані Позивачем склади.

У матеріалах справи відсутні докази звернення Підприємця до Установи з відповідною письмовою заявою про повернення демонтованих рекламних засобів розповсюджувачу зовнішньої реклами. Доказів видачі конструкцій Відповідачу за актом приймання-передачі, матеріали справи також не містять.

Враховуючи відсутність таких звернень, після закінчення річного терміну зберігання, примусово демонтовані рекламні засоби мали бути утилізовані Позивачем. Тобто починаючи з 31.08.2024 Установа не була зобов`язана зберігати демонтовані рекламні засоби Відповідача та мала право їх знищити.

Однак, Позивач не утилізував такі демонтовані рекламні засоби, хоча мав таке право та продовжив їх зберігати за власною ініціативою. Тобто, починаючи з 31.08.2024 Установа здійснювала зберігання демонтованих рекламних засобів Відповідача за власною ініціативою без вжиття обов`язкових заходів, передбачених п. 13.10. Правил.

З огляду на викладене вище, витрати Установи на зберігання демонтованих рекламних засобів Підприємця, починаючи з 31.08.2024 були понесені не з вини Відповідача, адже у Позивача був відсутній обов`язок зберігати такі рекламні засоби та він мав право їх утилізувати, що не було виконано.

Разом з тим, витрати Установи на зберігання демонтованих рекламних засобів Відповідача у період з 30.08.2023 по 30.08.2024 виникли саме з вини Відповідача.

Так, суд вважає, що Позивачу мають бути відшкодовані збитки у зв`язку з витратами на зберігання демонтованих рекламних засобів за період з 30.08.2023 по 30.08.2024, розмір яких складає 5 213,11 грн.

При цьому розмір збитків на демонтаж та транспортування рекламних засобів вважається судом обґрунтованим та таким, що підлягає відшкодуванню Установі у повному обсязі, тобто на суму 1 300,00 грн.

В) Причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою Відповідача та завданими збитками вбачається в тому, що внаслідок протиправних дій останнього Позивачу було завдано збитків у вигляді понесених витрат, які позивач змушений був здійснити з метою демонтажу, транспортування та зберігання демонтованих рекламних конструкцій.

Г) Наявність вини Відповідача вбачається у тому, що, незважаючи на відсутність дозволів на встановлення рекламних засобів, він здійснював розміщення зовнішньої реклами, порушуючи встановлений законодавством порядок її розміщення. У зв`язку з цим, Установа змушена була демонтувати та передати на зберігання рекламні конструкції Відповідача у примусовому порядку з понесенням витрат.

Отже, матеріали справи містять докази наявності усіх складових цивільного правопорушення (вини, протиправна поведінка, шкода та причинний зв`язок) для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків.

За ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд також зазначає, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyondreasonabledoubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 18.01.2021 по справі № 915/646/18.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом присудження до стягнення з Відповідача на користь Позивача 6 513,11 грн збитків, з яких: 1300,00 грн - збитки у вигляді витрат за вимушене проведення демонтажу та транспортування протиправно розміщених рекламних засобів; 5 213,11 грн - збитки у вигляді витрат на зберігання демонтованих рекламних засобів. У задоволенні решти позову в частині стягнення 3 899,13 грн збитків у вигляді витрат на зберігання демонтованих рекламних засобів суд відмовляє з підстав, наведених вище по тексту рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, на підставі ч. 1 ст. 129 ГПК України та у зв`язку із частковим задоволенням позову суд покладає на Відповідача 1 512,11 грн витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 126, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Краснохода Олексія Олександровича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунальної установи «ОДЕСРЕКЛАМА» Одеської міської ради (65091, Одеська обл., м. Одеса, вул. Косовська, буд. 2-Д; ) 6 513,11 грн збитків, 1 512,11 грн витрат зі сплати судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 08 жовтня 2025 р. Повне рішення складено та підписано 13 жовтня 2025 р.

Суддя Р.В. Волков