ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22 жовтня 2025 року Справа № 903/838/24

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., розглянувши заяву Приватного підприємство «ТРАНСВІТ»

про забезпечення позову до подання позовної заяви

за позовом Приватного підприємства «ТРАНСВІТ»

до відповідача: Фермерського господарства «Галстедан»

третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державне підприємство «Дослідне господарство «Радехівське» Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України"

про зобов`язання вчинити дії та стягнення штрафних санкцій і збитків

Встановив: Приватне підприємство "Трансвіт" звернулось до Господарського суду Волинської області з позовом до Фермерського господарства "Галстедан", в якому просило суд:

- зобов`язати ФГ "Галстедан" повернути (відвантажити) ПП "Трансвіт" переданий на зберігання згідно з Договором зберігання №14-12-22р та Актом приймання-передачі №141222/01 від 14.12.2022 озимий ячмінь у кількості 2 751,37 тон з показниками: вологість 14%; смітна домішка 2%; зернова домішка 15%;

- зобов`язати ФГ "Галстедан" відшкодувати ПП "Трансвіт" збитки, завдані в результаті простою залізничних вагонів в сумі 1 972 531,86 грн.;

- стягнути з ФГ "Галстедан" на користь ПП "Трансвіт" штраф за Договором зберігання №14-12-22р від 14.12.2022 в сумі 1 569 425 грн.;

- судові витрати в загальній сумі 280 834,48 грн., з яких 230 834,48 грн. судовий збір та 50 000 грн. витрати на професійну правничу допомогу, покласти на ФГ "Галстедан".

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором зберігання від 14.12.2022 №14-12-22р, що укладений між сторонами спору, в частині неповернення переданого на зберігання озимого ячменю у кількості 2 751,37 тон з показниками: вологість 14%; смітна домішка 2%; зернова домішка 15%.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 01.04.2025 у справі №903/838/24, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.07.2025, в позові відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.09.2025 у справі №903/838/24 касаційну скаргу Приватного підприємства "Трансвіт" задоволено частково, постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.07.2025 та рішення Господарського суду Волинської області від 01.04.2025 у справі №903/838/24 скасовано в частині позовних вимог про зобов`язання Фермерського господарства "Галстедан" повернути (відвантажити) Приватному підприємству "Трансвіт" переданий на зберігання згідно з Договором зберігання №14-12-22р та Актом приймання-передачі №141222/01 від 14.12.2022 озимий ячмінь у кількості 2 751,37 тон з показниками: вологість 14%; смітна домішка 2%; зернова домішка 15%, і в цій частині передано справу на новий розгляд до Господарського суду Волинської області. В іншій частині постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.07.2025 та рішення Господарського суду Волинської області від 01.04.2025 у справі №903/838/24 залишено без змін.

06 жовтня 2025 року до Господарського суду Волинської області із Верховного Суду було повернуто матеріали справи №903/838/24.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2025, розподіленні для судового розгляду судді Дем`як В.М.

Ухвалою суду від 13.10.2025 справу №903/838/24 за позовом Приватного підприємства «ТРАНСВІТ» до відповідача: Фермерського господарства «Галстедан», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державне підприємство «Дослідне господарство «Радехівське» Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України» про зобов`язання вчинити дії та стягнення штрафних санкцій і збитків, прийнято до розгляду. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження у справі. Підготовче засідання призначити на 10.11.2025.

20.10.2025 в системі Електронний суд сформовано та надіслано до суду заяву ТОВ «ТРАНСВІТ» про забезпечення позову шляхом накладення арештів на 2 751,37 тон озимого ячменю врожаю 2022, що був переданий ФГ «Галстендан» на зберігання згідно договору зберігання №14-12-22р від 14.12.2022 та тристороннього акту приймання - передачі №141222/01 від 14.12.2022, а також накласти арешт на грошові кошти та інше майно ФГ «Галстедан» в межах заявленої ціни позову в розмірі 15 694 250 грн.

В обґрунтування заяви посилається на те, що озимий ячмінь у кількості 2 751,37 тон, який є власністю ПП «Трансвіт» і протиправно утримується відповідачем, і може бути передано або вже передано (відчужено) іншим особами, що ускладнить у подальшому виконання судового рішення у даній справі, а відтак доводить, що існує об`єктивна необхідність у вживанні заходів забезпеченні позову по даній справі. Звертає увагу суду на те, що предметом позову у справі №903/838/24 є повернення озимого ячменю у кількості 2 751,37 тон законному власнику ПП «Трансвіт». Однак, вже майже три роки ФГ «Галстедан» продовжує протиправно утримувати у себе вищевказане зерно, жодної інформації про дане зерно власнику ПП «Трасвіт» не надає. Крім того, ПП «Трансвіт» неодноразово зверталось до ФГ «Галстедан» щодо надання інформації про передане на зберігання зерно. Також доводить, що ухвалою слідчого судді прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24.01.2025 було надано слідчим Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області дозвіл по кримінальному провадженню на проведення огляду будівель, споруд, складських приміщень, що розташовані за адресою: Волинська обл., Луцький (Горохівський р-н., село Журавники, вул.. Зарічна,3 б для встановлення відомостей, які були предметом договору зберігання №22-09-22/2р. від 22.09.2022 укладеного між ФГ «Галстедан» і ПП «Трансвіт». На виконання вищезазначеної ухвали слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24.01.2025, старшим слідчим ВРЗСГСД СВ Прилуцьке РВП ГУНП в Чернігівській області було проведено огляд будівель та приміщень ФГ «Галстедан» за адресою: Волинська обл., Луцький (Горохівський р-н., село Журавники, вул. Зарічна,3 б, про що складено відповідний протокол від 30.01.2025. Заявник звертає увагу суду на те, що за результатом здійсненого 30.01.2025 слідчим вищевказаного огляду жодних зернових культур виявлено не було, слідів зберігання також не виявлено, а відтак доводить, що дані обставини підтверджують приховування або відчуження ФГ «Галстедан» озимого ячменю у кількості 2 751, 37 тон, який належить ПП « Трансвіт». Крім того, заявник наголошує, що неповернення ФГ «Галстедан» переданого на зберігання товару за першою вимогою ПП «Трансвіт», ігнорування письмових звернень власника щодо стану зерна, підтверджує недобросовісність відповідача та викликає обгрунтованні сумніви щодо належного виконання ним зобов`язання.

Розглянувши заяву ПП «Трансвіт» про забезпечення позову, суд дійшов до висновку, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Близькі за змістом висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша статті 137 ГПК України).

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

За змістом статті 136 ГПК України обґрунтування щодо необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Близькі за змістом висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі № 902/483/18, від 28.08.2019 у справі №910/4491/19, від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19, від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За змістом цієї норми під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися коштами або майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, коштів або про стягнення коштів.

Сума арештованих коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт має стосуватися майна, належного до предмета спору.

Накладення арешту в межах ціни позову на кошти, що належать чи підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, є одним із визначених законом способів забезпечення позову.

Касаційний господарський суд Верховний Суд в постанові від 26.11.2020 у справі № 911/949/20 дійшов висновку, що пункт 1 частини першої статті 137 ГПК України визначає два окремі засоби забезпечення позову, а саме накладення арешту на майно та накладення арешту на кошти, які за змістом цієї норми можуть застосовуватися одночасно або незалежно один від одного.

Як встановлено судом предметом позову є зобов`язання ФГ "Галстедан" повернути (відвантажити) ПП "Трансвіт" переданий на зберігання згідно з договором зберігання №14-12-22р та Актом приймання-передачі №141222/01 від 14.12.2022 озимий ячмінь у кількості 2 751,37 тон з показниками: вологість 14%; смітна домішка 2%; зернова домішка 15%.

Відповідно до заяви про забезпечення позову ПП "Трансвіт" просить суд накласти:

1)арешт на 2 751,37 тон озимого ячменю врожаю 2022, що був переданий ФГ «Галстендан» на зберігання згідно договору зберігання №14-12-22р від 14.12.2022 та тристороннього акту приймання - передачі №141222/01 від 14.12.2022;

2) арешт на грошові кошти та інше майно ФГ «Галстедан» в межах заявленої ціни позову в розмірі 15 694 250 грн.

Суд під час розгляду заяви про забезпечення позову не розглядає позовні вимоги по суті.

Так, для накладення арешту на нерухоме майно в господарському судочинстві необхідно надати належні докази, що індивідуально визначають це майно. Це випливає з загальних принципів забезпечення позову в господарському процесі, які передбачають, що заходи забезпечення мають бути адекватними, ефективними та застосовуватися лише за наявності обґрунтованих підстав.

Крім того, Верховний Суд неодноразово підкреслював, що індивідуально визначене майно конкретні, окремо визначенні об`єкти. Суд має перевірити дані докази, щоб ухвалити обґрунтоване рішення про накладення арешту. Однак, арешт не може бути накладений на майно, що не існує або належить іншим особам, ніж відповідач у справі.

Відповідно до протоколу слідчого від 30.01.2025 було проведено огляд будівель та приміщень ФГ «Галстедан» за адресою: Волинська обл., Луцький (Горохівський р-н., село Журавники, вул. Зарічна,3 б та за результатом якого жодних зернових культур виявлено не було, сліди зберігання відсутні, а відтак належних та допустимих доказів в розумінні норм ГПК України останнім не подано.

Разом з тим, заявником не надано суд доказів про те, що Фермерське господарство «Галстедан» є боржником за невиконаними рішеннями судів. Позивачем не доведено суду, що Фермерське господарство «Галстедан» вчиняє заходи, які пов`язані із виведенням (реалізацією) майна чи підготовчими діями до його реалізації, виведенням (витрачанням) грошових активів, укладенням договорів поруки чи застави тощо. Суду не надано первинних чи інших документів, які підтверджували б намір реалізувати активи відповідачем (грошові кошти, нерухоме майно, тощо).

Отже, докази, які б переконливо свідчили про наявність достатньо обґрунтованого припущення стосовно можливості невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі невжиття такого заходу забезпечення позову, позивачем не було долучено до заяви про забезпечення позову

Заява про вжиття заходів забезпечення позову не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Позивачем не подано докази, які підтверджують вчинення відповідачами будь-яких умисних дій, спрямованих на не виконання рішення суду в майбутньому, не зазначено про вчинення відповідачами будь-яких конкретних дій, спрямованих на ухилення від виконання рішення у даній справі. Також не надано належних та допустимих доказів, що відповідач маючи грошові кошти, їх приховує.

ГПК України хоч і передбачає такий захід забезпечення позову, як накладення арешту на кошти (в тому числі, які знаходяться на рахунках особи), натомість, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі № 902/48318, від 28.08.2019 у справі № 910/4491/19, від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19, від 21.01.2021 у справі № 924/881/16, Велика Палата Верховного суду в постанові від 18.05.2021 №914/1570/20, в постановах Верховного Суду від 05.04.2023 № 915/577/22, від 13.02.2023 № 922/1737/22.

Суд також бере до уваги позицію Верховного суду у справі №924/1277/20 (924/1226/21) від 09.06.2022 року щодо неможливості забезпечення позову без встановлення фактичних обставин, які б підтвердили вчинення відповідачем дій для ухилення виконання зобов`язання перед позивачем.

Згідно зі ст. ст. 73, 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 також висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ускладнення виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна права позиція висловлена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 910/7511/19, від 03.04.2020 у справі № 904/4511/19, від 23.12.2020 у справі № 911/949/20.

Отже, заявником не наведені достатньо обґрунтовані підстави та не подані належні докази того, що невжиття визначених у заяві заходів щодо забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду або унеможливить ефективний захист прав позивача за позовом.

Згідно ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 136, 137, 138, 139, 140, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви Приватного підприємства «ТРАНСВІТ» від 20.10.2025 за вх.№01-87/4722/25 про забезпечення позову у справі №903/838/24 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку і строки встановлені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала суду підписана 22.10.2025.

Суддя В. М. Дем`як