СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
20 жовтня 2025 року м. Харків Справа № 922/751/25
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Медуниця О.Є., суддя Слободін М.М.
за позовом Громадської організації "Харківське медичне товариство", м.Харків
1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Медицина", м.Харків
2. ОСОБА_1 , м.Харків,
3. ОСОБА_2 , м.Харків,
4. ОСОБА_3 , м.Харків
про визначення розміру статутного капіталу
В провадженні Східного апеляційного господарського суду знаходиться справа №922/751/25.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 29.07.2025 позовні вимоги задоволено повністю. Визначено розмір статутного капіталу ТОВ "Медицина" (61024, м.Харків, вул. Максиміліанівська, буд. 11 , ) в сумі 46.020,00 та розміри часток учасників у статутному капіталі ТОВ "Медицина", а саме: - учасник Громадська організація "Харківське медичне товариство" (61024, м.Харків, вул.Максиміліанівська, буд. 11, ) з часткою у розмірі 10.377,50 грн, що складає 22,550% статутного капіталу; - учасник ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з часткою у розмірі 17.821,25 грн, що складає 38,725% статутного капіталу; - учасник ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з часткою у розмірі 17.821,25 грн, що складає 38,725% статутного капіталу. Присуджено до стягнення з ТОВ "Медицина" на користь Громадської організації "Харківське медичне товариство" витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2.422,40 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 (відповідач-2), звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 29.07.2025 по справі №922/751/25 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Крім того, під час апеляційного перегляду у своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Собина П.М. заявив клопотання про розподіл судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції та про вирішення питання витрат першої інстанції; розмір суми у тексті скарги не конкретизовано, однак до неї долучено копію договору від 17.07.2025 і додаток від 31.08.2025 із попереднім (орієнтовним) розрахунком 50.000,00 грн за апеляційний перегляд.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 01.10.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Медицина" задоволено, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Господарського суду Харківської області від 29.07.2025 у справі №922/751/25 скасовано, та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Громадської організації "Харківське медичне товариство" (61024, м.Харків, вул.Максиміліанівська, буд.11 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Медицина" (61024, м.Харків, вул.Максиміліанівська, 11 ) 3.633,60 грн судового збору за звернення з апеляційною скаргою. Стягнуто з Громадської організації "Харківське медичне товариство" (61024, м.Харків, вул.Максиміліанівська, буд.11 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 3.633,60 грн судового збору за звернення з апеляційною скаргою. Стягнуто з Громадської організації "Харківське медичне товариство" (61024, м.Харків, вул.Максиміліанівська, буд.11 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 3.633,60 грн судового збору за звернення з апеляційною скаргою. Доручено Господарському суду Харківської області видати відповідні накази.

07.10.2025 від представника ОСОБА_1 - адвоката Собини Павла Миколайовича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу (вх.№11823), у якій представник відповідача-2 просить ухвалити додаткове рішення у справі №922/751/25 за господарським позовом ГО "Харківське медичне товариство" до ТОВ "Медицина", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення розміру статутного капіталу. У тексті заяви розмір суми правничої допомоги, заявленої до стягнення - не зазначено, водночас додано копію угоди про надання правничої допомоги від 17.07.2025 та додаток до неї щодо витрат за розгляд справи у суді першої інстанції на суму 120.000,00 грн.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.10.2025 у справі №922/751/25 заяву передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Медуниця О.Є., суддя Слободін М.М.

Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.10.2025 заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення (вх.№11823 від 07.10.2025) прийнято до розгляду. Вирішено розгляд заяви здійснювати без повідомлення учасників справи. Запропоновано учасникам справи подати письмові пояснення або заперечення на заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення (у разі їх наявності) у строк до 15.10.2025 (кінцева дата для надходження безпосередньо до суду з урахуванням поштового перебігу).

Копія ухвали вручена учасникам справи за допомогою підсистеми "Електронний суд", користувачами якої вони є.

Також суд зазначає, що позивач, будучи належним чином повідомленим про подану заяву про розподіл судових витрат, не скористався наданим процесуальним правом на подання заперечень та відповідних доказів. Таке право прямо передбачено п.7 ч.1 ст. 42 ГПК України (право учасника справи надавати пояснення, наводити доводи та заперечення) та реалізується у порядку, визначеному ст. 169 ГПК України (заяви, клопотання та їх розгляд). Відтак заява розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, Східний апеляційний господарський суд зазначає про таке.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 ГПК України).

За приписами ч.2 ст.16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У рішенні Конституційного Суду України №23-рп/2009 (у п. 3.2 рішення) передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо.

Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать і консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо.

На підтвердження надання професійної правничої допомоги представник відповідача-2 ОСОБА_1 адвокат Собина П.М. подав наступні докази:

- угоду про надання правничої допомоги від 17.07.2025;

- додаток від 17.07.2025 щодо гонорару 120.000,00 грн за «вступ у справу, вивчення матеріалів і участь у розгляді справи в суді першої інстанції» (гонорар фіксований, «незалежно від витраченого часу та обсягу робіт»);

- акт приймання-передачі виконаних робіт від 31.08.2025 на 120.000,00 грн;

- додаток від 31.08.2025 щодо апеляційної стадії з фіксованим гонораром 50.000,00 грн («підготовка та написання апеляційної скарги, участь у розгляді апеляційної скарги»);

- акт приймання-передачі виконаних робіт від 16.10.2025 на 50.000,00 грн.

У поданій заяві про ухвалення додаткового рішення розмір суми не конкретизовано, однак із додатків убачається вимога про відшкодування 120.000,00 грн за першу інстанцію та 50.000,00 грн за апеляційний перегляд; платіжних документів і деталізованого розрахунку часу/робіт за інстанціями не подано. Також наявна технічна розбіжність дат: акт на наданні послуг в суді апеляційної інстанції суму 50.000,00 грн від 16.10.2025 посилається на додаток від 13.08.2025, тоді як долучений додаток датовано 31.08.2025.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.1 ст.126 ГПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За змістом п.1 ч.2 ст.126 ГПК України, з відповідача підлягає стягненню, окрім витрат по сплаті судового збору, вартість послуг адвоката, що сплачена або підлягає сплаті (правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати КГС ВС від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Згідно з ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами ч.5 ст.126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Колегія суддів зазначає, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Особливістю фіксованого розміру адвокатського гонорару є те, що визначення саме такої форми в договорі виключає обов`язок зазначення відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної наданої послуги (вчиненої дії) в детальному описі робіт (наданих послуг) або в акті приймання-передачі наданих послуг. У цьому випадку встановлення сторонами в умовах договору про надання правової допомоги вартості послуг (гонорару) з надання правової допомоги клієнту в у фіксованому розмірі виключає необхідність зазначення адвокатом відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної дії виконаної ним на захист інтересів свого клієнта.

Подібні висновки викладено в додатковій постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №910/1344/19 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №916/893/21.

Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 у справі №910/4317/21.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Як вбачається з матеріалів апеляційного провадження, представництво інтересів відповідача-2 ОСОБА_1 здійснювалося адвокатом Собиною П.М. на підставі угоди про надання правничої допомоги від 17.07.2025.

На підтвердження надання послуг адвокатом було подано: Додаток від 17.07.2025 із фіксованим гонораром 120.000,00 грн за «вступ у справу, вивчення матеріалів і участь у розгляді справи в суді першої інстанції», та Акт приймання-передачі виконаних робіт від 31.08.2025 на суму 120.000,00 грн; окремо - Додаток від 31.08.2025 із фіксованим гонораром 50.000,00 грн за апеляційний перегляд («підготовка та написання апеляційної скарги, участь у розгляді апеляційної скарги») і Акт від 16.10.2025 на суму 50.000,00 грн.

При цьому, в апеляційній скарзі заявник просив про розподіл судових витрат без конкретизації суми (долучено згаданий Додаток від 31.08.2025 на 50.000,00 грн), а у заяві про ухвалення додаткового рішення також не вказав розміру до стягнення, пославшись на подані додатки/акти. Платіжні документи та деталізований розрахунок часу/робіт (розмежування за інстанціями, погодинна чи інша методика) не подано; при цьому Акт від 16.10.2025 на 50.000,00 грн посилається на додаток від 13.08.2025, тоді як у матеріалах міститься додаток, датований 31.08.2025, що зумовлює розбіжність дат.

У постанові Верховного Суду від 02.02.2024 по справі №910/9714/22 зазначено:

"6.42. Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково - керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.

6.43. Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання критеріїв визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу (статті 126, 129 ГПК України), дає підстави дійти висновку, що вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу по суті (розміру суми витрат, які підлягають відшкодуванню) є обов`язком суду, зокрема, шляхом надання оцінки доказам поданим стороною із застосуванням критеріїв визначених у статті 126 та частинах п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.

6.44. Такий обов`язок у кожному конкретному випадку реалізовується на засадах змагальності та рівності сторін, шляхом надання сторонам можливості надати свої міркування/заперечення. За наслідками оцінки обставин справи і наведених учасниками справи щодо цього питання обґрунтувань та дослідження поданих стороною доказів за правилами статті 86 ГПК України, суд і ухвалює рішення в цій частині."

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, у додатковій постанові Верховного Суду від 15.11.2022 у справі №873/29/22 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанова від 16.11.2022 у справі №916/2016/21 тощо).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", рішення у справі "Баришевський проти України", рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України", рішення у справі "Двойних проти України", рішення у справі "Меріт проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи сталі підходи Верховного Суду та практику ЄСПЛ щодо відшкодування лише реальних, необхідних і співмірних витрат, колегія суддів доходить висновку про відмову в задоволенні заяви адвоката Собини П.М. у повному обсязі з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів провадження, представництво інтересів відповідача-3 ОСОБА_1 здійснювалося на підставі угоди від 17.07.2025. До заяви долучено: додаток від 17.07.2025 із фіксованим гонораром 120.000,00 грн за участь у суді першої інстанції і акт від 31.08.2025 на цю суму; окремо - додаток від 31.08.2025 із фіксованим гонораром 50.000,00 грн за апеляційний перегляд і акт від 16.10.2025 на 50.000,00 грн.

Водночас у тексті апеляційної скарги розмір витрат не конкретизовано (сума міститься лише у додатку), а у заяві про ухвалення додаткового рішення розмір до стягнення також не зазначено, тобто за припущенням заявника колегія суддів фактично має встановлювати заявлені адвокатом до стягнення суми самостійно шляхом аналізу поданих додатків.

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що апеляційний суд не зобов`язаний самостійно вираховувати суму за фрагментарними додатками доданими до заяви, адже саме на заявникові лежить обов`язок чітко заявити і обґрунтувати суму до відшкодування.

Також слід зазначити, що подані матеріали не містять жодного платіжного документа (доручення, квитанції, виписки), який би підтверджував сплату гонорару або виникнення належного зобов`язання зі сплати в межах процесуальних строків; відсутня деталізація часу і робіт із розмежуванням між першою та апеляційною інстанціями, описом конкретних процесуальних дій, їх тривалості та вартості. Більше того, у документах апеляційної стадії наявна невідповідність дат: Акт від 16.10.2025 посилається на додаток від 13.08.2025, тоді як у матеріалах наявний додаток, датований 31.08.2025, що унеможливлює однозначну ідентифікацію документа, на який робиться посилання, та ставить під сумнів належність підтвердження заявлених витрат.

За цих умов суд не зобов`язаний самостійно шукати й вираховувати суми у фрагментарних додатках доданих до заяви, також не може визнати заявлені витрати реальними, необхідними та співмірними, з огляду на відсутність належних і допустимих доказів (зокрема платіжних документів, детального розрахунку часу/робіт із розмежуванням за інстанціями) та виявлену невідповідність дат у поданих документах.

З огляду на викладене заява адвоката Собини П.М. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню як така, що не обґрунтована, не підтверджена належними і допустимими доказами та подана з порушенням вимог щодо змісту.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 126, ч. 8 ст. 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 (вх.№11823 від 07.10.2025) адвоката Собини П.М. про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя М.М. Слободін