ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" жовтня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2472/25

Господарський суд Одеської області у складі головуючої судді Демченко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу № 916/2472/25

За позовом: Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроценталь»

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Жукова Костянтина Григоровича

про стягнення 59 999,57 грн

обставини справи:

24.06.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроценталь» до відповідача Фізичної особи-підприємця Жукова Костянтина Григоровича в якій воно просить суд стягнути заборгованість у сумі 59 999,57 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення відповідачем договору постачання теплової енергії №205 від 01.11.2020 у частині повної та своєчасної оплати.

Господарський суд Одеської області ухвалою від 30.06.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №916/2472/25, справу постановив розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У встановлений судом строк відповідач не скористався наданим статтею 165 ГПК України правом та відзив на позовну заяву не подав, як і не надав жодних доказів у справі, тоді як суд вчинив передбачені процесуальними приписами дії з повідомлення відповідного учасника справи про її розгляд.

Суд надіслав ухвалу від 30.06.2025 про відкриття провадження у цій справі відповідачу направлена із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (№574) на адресу відповідача: 73003, м. Херсон, вул. Старомлинна (раніше вул. Гагаріна), буд. 113. Однак відправлення було повернуто до суду із зазначенням, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 указав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку - суду (близька за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Також ухвалу про відкриття провадження у зазначеній справі суд офіційно оприлюднив у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua.

З огляду на викладене відповідачу надано право бути обізнаним про прийняті у цій справі рішення та можливість реалізувати право на участь у судовому процесі у передбаченому процесуальним законом порядку.

Водночас відповідач у встановлений судом строк своїм процесуальним правом подання відзиву на позов не скористався, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Щодо строку розгляду справи суд зауважує, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Так, при здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в ст.ст.2,4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття розумний строк вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б не природно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі Броуган та інші проти Сполученого Королівства).

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення Бараона проти Португалії, 1987 рік, Хосце проти Нідерландів, 1998 рік; Бухкольц проти Німеччини, 1981 рік; Бочан проти України, 2007 рік).

Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.

Таким чином, враховуючи обставини справи та введення воєнного стану в Україні згідно Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, суд застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Відтак, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, судом здійснено розгляд справи у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, застосувавши ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11 Господарського процесуального кодексу України.

Судове рішення підписано без його проголошення у відповідності до приписів ч.4 ст.240 ГПК України.

установив:

01.11.2020 між Акціонерним товариством «Херсонська теплоелектроцентраль» (далі Виконавець) та ФОП Жуковим Костянтином Григоровичем (далі Споживач) було укладено договір № 205 про надання послуги з постачання теплової енергії (далі Договір), відповідно до умов якого, Позивач зобов`язується надавати Відповідачу послуги з централізованого опалення, а Відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строк і на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 3 Договору, об`єктом надання послуг є приміщення, площею 37,30 кв.м, яке знаходяться за адресою: м. Херсон, пр. Текстильників, буд. 10.

Відповідно до п. п. 1, 38, 45 Договору, споживач зобов`язаний своєчасно здійснювати оплату послуг в установлені договором строки.

За листопад 2021 року відповідачем спожито теплової енергії : 0,29 Гкал. Тариф на теплову енергію 3352,46 грн. за 1 Гкал. 0,29 Гкал * 3352,46 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 972,22 грн.

За грудень 2021 року відповідачем спожито теплової енергії: 0,52 Гкал. Тариф на теплову енергію 5099.06 грн. за 1 Гкал. 0,52 Гкал * 5099.06 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 2651,52 грн.

У зв`язку підвищенням вартості природного газу у відповідності до Постанови КМУ №1209 від 10.11.2021 проведено донарахування в розмірі 1131,07 грн. (2651,52 грн + 1131,07 грн = 3782,59 грн.)

За січень2022 року відповідачем спожито теплової енергії: 0,75 Гкал.Тариф на теплову енергію 5099.06 грн. за 1 Гкал. 0,75 Гкал * 5099.06 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 3824,29 грн.

У зв`язку підвищенням вартості природного газу у відповідності до Постанови КМУ №1209 від 10.11.2021 проведено донарахування в розмірі 2279,28 грн. (3824,29 грн. + 2279,28 грн. = 6103,57 грн.)

За лютий 2022 року відповідачем спожито теплової енергії: 0,62 Гкал. Тариф на теплову енергію 5099.06 грн. за 1 Гкал. 0,62 Гкал * 5099.06 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 3161,43 грн.

У зв`язку підвищенням вартості природного газу у відповідності до Постанови КМУ №1209 від 10.11.2021 проведено донарахування в розмірі 1884,20 грн. (3161,43 грн + 1884,20 грн = 5045,63 грн.)

За березень 2022 року відповідачем спожито теплової енергії: 0,54 Гкал. Тариф на теплову енергію 5099.06 грн. за 1 Гкал. 0,54 Гкал * 5099.06 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 2753,49 грн.

У зв`язку підвищенням вартості природного газу у відповідності до Постанови КМУ №1209 від 10.11.2021 проведено донарахування в розмірі 1123,43 грн. (2753,49 грн. + 1123,43 грн. = 3876,92 грн.)

За грудень 2022 року відповідачем спожито теплової енергії: 0,54 Гкал. Тариф на теплову енергію 5099.06 грн. за 1 Гкал. 0,54 Гкал * 5099.06 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 2753,50 грн.

За січень 2023 року відповідачем спожито теплової енергії: 0,62 Гкал. Тариф на теплову енергію 5099.06 грн. за 1 Гкал. 0,62 Гкал * 5099.06 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 3161,42 грн.

За лютий 2023 року відповідачем спожито теплової енергії: 0,46 Гкал. Тариф на теплову енергію 5099.06 грн. за 1 Гкал. 0,46 Гкал * 5099.06 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 2345,57 грн.

За березень 2023 року відповідачем спожито теплової енергії: 0,44 Гкал. Тариф на теплову енергію 5099.06 грн. за 1 Гкал. 0,44 Гкал * 5099.06 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 2243,59 грн.

За грудень 2023 року відповідачем спожито теплової енергії: 1,14 Гкал. Тариф на теплову енергію 5450,08 грн. за 1 Гкал. 1,14 Гкал * 5450,08 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 6213,08 грн.

За січень 2024 року відповідачем спожито теплової енергії: 0,49 Гкал. Тариф на теплову енергію 5450,08 грн. за 1 Гкал. 0,49 Гкал * 5450,08 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 2670,53 грн.

За лютий 2024 року відповідачем спожито теплової енергії: 0,75 Гкал. Тариф на теплову енергію 5450,08 грн. за 1 Гкал. 0,75 Гкал * 5450,08 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 4087,56 грн.

За березень 2024 року відповідачем спожито теплової енергії: 0,50 Гкал. Тариф на теплову енергію 5450,08 грн. за 1 Гкал. 0,50 Гкал * 5450,08 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 2725,04 грн.

За листопад 2024 року відповідачем спожито теплової енергії: 0,00 Гкал. Тариф на теплову енергію 5450,08 грн. за 1 Гкал. 0,00 Гкал * 5450,08 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 0,00 грн.

За грудень 2024 року відповідачем спожито теплової енергії: 0,87 Гкал. Тариф на теплову енергію 5450,08 грн. за 1 Гкал. 0,87 Гкал * 5450,08 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 4741,57 грн.

За січень 2025 року відповідачем спожито теплової енергії в приміщеннях Боржника: 0,79 Гкал. Тариф на теплову енергію 5450,08 грн. за 1 Гкал. 0,79 Гкал * 5450,08 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 4305,56 грн.

За лютий 2025 року відповідачем спожито теплової енергії: 0,72 Гкал. Тариф на теплову енергію 5450,08 грн. за 1 Гкал. 0,72 Гкал * 5450,08 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 3924,06 грн.

За березень 2025 року відповідачем спожито теплової енергії: 0,29 Гкал. Тариф на теплову енергію 5450,08 грн. за 1 Гкал. 0,29 Гкал * 5450,08 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 1580,52 грн.

За травень 2025 року у відповідності до Постанови КМУ №1209 від 10.11.2021 перерахунок за період з січня по березень 2025 року = 2157,96 грн.

Загальна нарахована сума вартості послуг з постачання теплової енергії складає 58 374,97 грн. що підтверджується наявними в матеріалах справи рахунками-актами.

Згідно з п. 34 Договору Споживач вносить плату виконавцю, яка складається з: - плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого тарифу на послугу та обсягу спожитої послуги; - плати за абонентське обслуговування.

Згідно рахунків-актів відповідачем нараховано абонентську плату у розмірі 1624,60 грн.

У матеріалах справи містяться також лист про направлення рахунків на оплату від 28.05.2025 № 03-1/1021 із доказами направлення та вимога від 28.05.2025 № 03-1/1021 про сплату заборгованості 59 999,57 грн із доказами направлення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, керуючись принципом верховенства права та права на судовий захист, суд дійшов таких висновків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст.626, ст.627, п.1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як передбачено ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. п. 1, 38, 45 Договору, споживач зобов`язаний своєчасно здійснювати оплату послуг в установлені договором строки.

Як установлено судом, відповідач, оплату за передану теплову енергію своєчасно не здійснив та не виконав зобов?язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги п.п. 1, 38, 45 Договору та станом на момент пред`явлення позову заборгованість відповідача у період з 01.11.2021 по 31.05.2025 за поставлену теплову енергію складає 58 374,97 грн.

Доказів зворотного до суду не надано.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Наявність вказаної заборгованості відповідач не спростував, докази, які б підтверджували факт повної сплати відповідачем спожитого природнього газу в матеріалах справи відсутні.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми основної заборгованості в розмірі 58 374,97 грн за поставлену теплову енергію підлягає судом задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин та правового регулювання господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроценталь».

На підставі ст.129 ГПК України на відповідача покладаються судові витрати позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Позов Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроценталь» до Фізичної особи-підприємця Жукова Костянтина Григоровича про стягнення 59 999,57 грн задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Жукова Костянтина Григоровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроценталь» (73028, м. Херсон, Бериславське шосе, 1, ) заборгованість у розмірі 58 374 (п`ятдесят вісім тисяч триста сімдесят чотири) грн. 97 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Згідно з ч.ч.1, 2ст.241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 17 жовтня 2025 р.

Суддя Т.І. Демченко