ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року

м. Київ

cправа № 922/2955/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Баранець О.М., Мамалуй О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Грабовського Д.А.

та представників

Позивача : Годунов В.С.

Відповідача: Кітченко М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради

на постанови Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2025

(головуючий - Медуниця О.Є., судді Істоміна О.А., Радіонова О.О.)

та рішення Господарського суду Харківської області від 12.12.2024

(суддя - Юрченко В.С.)

та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 19.12.2024

(суддя - Юрченко В.С.)

у справі №922/2955/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мішем"

до Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

1. У зв`язку із запланованою відпусткою судді Кібенко О.Р. склад судової колегії суду касаційної інстанції змінився, що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 01.09.2025.

Короткий зміст позовних вимог

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Мішем" (далі - ТОВ "Мішем", позивач), звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради (далі - Департамент, відповідач), про стягнення заборгованості за договором про закупівлю робіт №730 від 06.09.2021 в сумі 5 031 615,60 грн.

3. Позов обґрунтовано тим, що позивачем виконано роботи за договором про закупівлю робіт №730 від 06.09.2021, предметом якого є виконання робіт - капітального ремонту внутрішньоквартальних доріг та тротуарів по проспекту Незалежності, 7 в місті Харкові. На виконання умов договору позивач направив відповідачу оригінали акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), оригінал відомості ресурсів; оригінал розрахунку №1-2 загальновиробничих витрат; оригінал акту підтвердження виконаних робіт. Відповідач отримав вказаний пакет документів 28.12.2023, але документи безпідставно не підписав, виконані роботи не оплатив.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

4. Рішенням Господарського суду Харківської області від 12.12.2024, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2025, позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 5 031 615,60 грн заборгованості.

5. Судові рішення мотивовано тим, що роботи за актом приймання виконаних будівельних робіт на суму 5 031 615,60 грн вважаються виконаними позивачем та прийнятими відповідачем, судом встановлено факт надсилання позивачем та отримання відповідачем акту виконаних будівельних робіт, в матеріалах справи відсутня вмотивована відмова замовника від підписання акта та повідомлення замовника про причини відмови підписати акт виконаних будівельних робіт. Враховуючи, що відповідач свого обов`язку з перерахування коштів у строк, встановлений договором, за виконанні позивачем роботи не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, отже, вимоги позивача про стягнення 5 031 615,60 грн є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

6 Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 19.12.2024, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2025, задоволено частково заяву позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з відповідача на користь позивача 20 000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу. В іншій частині заяви позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

7. Додаткове рішення мотивовано тим, що підтвердженими і обґрунтованими, відповідно до вимог положень ст.ст.126, 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), із заявлених позивачем 30 000,00 грн витрат на правову допомогу адвоката, є 20 000,00 грн таких витрат, які підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та узагальнення їх доводів

8. Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати прийняті у справі судові рішення та прийняти нове рішення про відмову у позові.

9. У касаційній скарзі скаржник, вказує на неправильне застосування судами положень ст.ст. 854, 879, 882 Цивільного кодексу України, та посилаючись на положення п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, вказує на неврахування судами правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 12.02.2025 у справі № 917/1823/23, від 23.07.2024 у справі № 910/2159/23, від 05.03.2024 у справі № 910/3374/23, від 11.01.2024 у справі № 905/716/22, від 20.09.2022 у справі № 922/2101/21, від 19.07.2022 у справі № 922/2212/21, від 07.12.2018 у справі № 910/22058/17, 12.10.2018 у справі № 927/603/17.

Крім того, скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції застосовуючи положення ст.ст. 875, 877, 882 Цивільного кодексу України не врахував правових висновків, викладених Верховним Судом у постановах від 29.04.2025 у справі № 922/1836/24, від 29.04.2025 у справі № 922/2954/24, від 16.04.2025 у справі № 922/1834/24, від 05.09.2024 у справі № 925/1279/19, від 18.08.2021 у справі № 910/18384/20. Як вказує скаржник для правильного вирішення спору у справі судам необхідно було встановити обставини реального виконання робіт за договором, з урахуванням обсягів і цін кошторису.

10. Крім того, скаржник посилаючись на положення п. 4 частини 2 ст. 287 ГПК України, зазначав про те, що судами, в порушення ст.ст. 73, 74, 76, 77, 79 ГПК України, не з`ясовано чи відповідають роботи виконані позивачем та зазначені в акті приймання будівельних робіт, визначеним локальному кошторисі, чи наявні розбіжності у вказаних документах, та за їх наявності в якій мірі вони відповідають проектній документації.

11. Також, скаржник звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на додаткове рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, в якій посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить суд касаційної інстанції скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви позивача про розподіл витрат на правову допомогу адвоката.

12. У касаційній скарзі на додаткове судове рішення скаржник посилається на те, що судами застосовано положення ст.ст. 126, 129 ГПК України та ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування, викладених у постановах від 29.05.2025 у справі № 906/960/24, від 24.03.2023 у справі № 688/3659/21, від 16.11.2021 у справі № 922/1964/21, від 19.11.2020 у справі № 734/2313/17, від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

13. Крім того, скаржник, посилаючись на положення на пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України, зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування приписів ст.ст. 26, 27 Закону України " Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при недоведені договірних відносин між адвокатським об`єднанням та адвокатом.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

14. Позивач у відзиві на касаційні скарги, посилаючись на безпідставність доводів та вимог касаційної скарги поданої на судові рішення по суті заявлених вимог, вказуючи на законність і обґрунтованість судових рішень у справі про задоволенні позову, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану судові рішення без змін. Також, позивача заперечує доводи касаційної скарги поданої на додаткове судове рішення у справі та вказує на те, що додаткове рішення у справі прийнято з урахуванням всіх обставин справи та положень ст.ст. 126 , 129 ГПК України, а тому необхідно відмовити у задоволенні касаційної скарги на додаткове рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

15. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій позивач зазначав, що 06.09.2021 між ТОВ "Мішем" (далі - підрядник) та Департаментом будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради (далі - замовник) укладено договір про закупівлю робіт №730 (далі - договір), за умовами п.1.1 якого підрядник зобов`язується виконати роботи з Капітального ремонту просп. Незалежності, 7 (внутрішньоквартальні дороги та тротуари); ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (за відповідним кодом ЄЗС: ДК 021:2015: 45233000-9 - Будівництво, влаштовування фундаменту та покриття шосе, доріг) відповідно до проєктно-кошторисної документації та тендерної документації, а замовник - прийняти ці роботи та оплатити їх.

16. Обсяги закупівлі робіт можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (п.1.3 договору).

17. Відповідно до п.п.3.1, 3.2 договору ціна договору становить 5 920 096,80 грн., у т.ч. ПДВ - 986 682,80 грн. Ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

18. Структура договірної ціни є динамічною і визначається у відповідності до ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правил визначення вартості будівництва», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України з урахуванням доповнень та змін, затверджених наказом Мінрегіонбуду України та положень Загальних умов, затверджених Постановою КМУ від 01.08.2005 №668 у межах обсягів асигнувань, визначених за результатами тендерів (п.3.3 договору).

19. Порядок здійснення оплати погоджено сторонами в розділі IV договору.

20. Так, згідно з п.4.1 договору розрахунки проводяться шляхом оплати замовником на підставі актів виконаних робіт (№КБ-2в, КБ-3), підписаних уповноваженими представниками сторін.

21. Розрахунки здійснюються у формі післяоплати протягом 90 (дев`яноста) днів з моменту підписання документів, зазначених у пункті 4.1 договору, у разі якщо відповідні бюджетні кошти надійшли на рахунок замовника (п.4.2 договору).

22. Пунктом 5.1 договору сторони погодили строк виконання робіт: до 31 грудня 2022 року. Початок робіт - вересень 2021 року. Завершення робіт - грудень 2022 згідно графіка виконання робіт.

23. Умовами пункту 5.5 договору погоджено, що замовник здійснює контроль та технічний нагляд за якістю, обсягами та вартістю ремонту об`єкта, відповідністю виконаних робіт будівельним нормам та правилам, а матеріалів, виробів і конструкцій - державним стандартам і технічним умовам.

24. Відповідно до п.п.6.1.1, 6.1.2 договору замовник зобов`язаний, зокрема своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи; приймати виконані роботи згідно з актом виконаних робіт (№КБ-2в, КБ-3).

25. За умовами п.6.4.4.1 договору підрядник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за виконані роботи тільки після підписання замовником актів виконаних робіт (№КБ-2в, КБ-3).

26. Згідно з п.10.1 договору договір про закупівлю укладається та набирає чинності з дня його підписання та діє до 31 грудня 2022, а в частині розрахунків до повного виконання зобов`язань за цим договором.

27. Строк дії договору може бути продовжено на підставі п.4 ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" (п.10.2 договору).

28. Невід`ємною частиною договору є: Договірна ціна; Календарний графік виконання робіт; План фінансування будівництва (розділ ХІІ договору).

29. Додатковою угодою №2 від 26.10.2022 внесено зміни до договору, а саме:

пункт 5.1 викладено в новій редакції: "Строк виконання робіт: до 31 грудня 2023 року. Початок робіт: вересень 2021 року. Завершення робіт: грудень 2023 року згідно графіка виконання робіт.";

пункт 10.1.1 договору викладено в наступній редакції: "Договір про закупівлю укладається та набирає чинності з дня його підписання та діє до 31 грудня 2023 року, а в частині розрахунків - до повного виконання зобов`язань за цим договором".

30. Позивач вказує, що роботи за договором виконані на суму 5 031 615,60 грн., що підтверджується наступними документами:

довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (КБ-3), актом приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в); вказані акти були вручені безпосередньо замовнику (відповідачу) 28.12.2023, а також, додатково, 29.12.2023 направлені засобами поштового зв`язку відповідачу і отримані ним 09.01.2024;

загальним журналом робіт на об`єкті;

актами на закриття прихованих робіт, які підписані в тому числі представником технічного нагляду замовника (відповідача);

накладними на придбання товарів для проведення робіт по договору.

31. Відповідач, протягом строку існування договірних правовідносин, будь-яких заперечень на акт приймання виконаних будівельних робіт не надано.

32. На думку позивача, погоджений сторонами в договорі 90-денний строк для оплати почав свій перебіг на наступний день після отримання відповідачем акту виконаних робіт, тобто з 29.12.2023, оскільки жодних заперечень щодо актів відповідач не висловлював та ще до їх вручення роботи прийняті представником технічного нагляду, тому відповідач не потребував додаткового часу на опрацювання документів. Відтак, строк оплати по договору настав 28.03.2024.

33. Несплата відповідачем виконаних позивачем робіт стала підставою звернення останнього з позовом до суду.

Позиція Верховного Суду

34. Перевіривши повноту встановлення судами попередніх інстанцій обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, та пояснення представників сторін, дослідивши доводи, наведені у касаційних скаргах та заперечення, наведені у відзиві на касаційні скарги, Верховний Суд вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

35. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (2). У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається (3). Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (4).

36. Як вбачається з матеріалів справи, суди попередніх інстанцій задовольняючи позовні вимоги та стягуючи 5 031 615, 60 грн заборгованості вказували на те, що:

- роботи за актом приймання виконаних будівельних робіт на суму 5 031 615,60 грн. вважаються виконаними позивачем та прийнятими відповідачем;

- позивачем було надіслано відповідачу акт виконання робіт, довідку про вартість виконаних робіт та розрахунок виконаних робіт, відповідач не заперечує факт отримання актів;

- в матеріалах справи відсутня вмотивована відмова відповідача від підписання акту приймання виконаних будівельних робіт та повідомлення замовника про причини відмови підписати акт виконаних будівельних робіт;

- враховуючи, що відповідач свого обов`язку з перерахування коштів у строк, встановлений договором, за виконанні позивачем роботи не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, суди зробили висновок, що позов підтверджено належними доказами, а тому позов підлягає задоволенню.

37. Касаційний суд не погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій виходячи з наступного.

38. Предметом позову в цій справі є матеріально-правові вимоги ТОВ "Мішем? про стягнення коштів за неналежне виконання відповідачем зобов`язань з оплати за договором про закупівлю робіт. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що на виконання умов договору виконав ремонт внутрішньоквартальних доріг та тротуарів, направив відповідачу акт виконаних будівельних робіт, проте відповідач заперечень щодо підписання акта не надав і виконані роботи не оплатив.

39. Колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про закупівлю робіт, предметом якого є виконання робіт - капітальний ремонт на просп. Незалежності,7 (внутрішньоквартальних доріг та тротуарів); ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (за кодом ЄЗС: ДК 021:2015: 45233000-9 - Будівництво, влаштування фундаменту та покриття шосе, доріг) відповідно до проектно-кошторисної документації та тендерної документації.

40. Правовідносини підряду врегульовані главою 61 Цивільного кодексу України.

41. Відповідно до частин 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

42. Окремим видом підряду є договір будівельного підряду.

43. Відповідно до частин 1, 2 статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних із місцезнаходженням об`єкта.

44. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу (частини 1, 3 статті 843 Цивільного кодексу України).

45. Згідно із частинами 1, 2 статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

46. Відповідно до вимог частин 1- 4 статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.

У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.

47. Наведені норми містять презумпцію обов`язку замовника здійснювати приймання роботи із засвідченням актом або іншим документом, що фіксує факт прийняття роботи. Крім того, на замовника покладається обов`язок оглянути виконані роботи. Значення такого огляду полягає у тому, що він дозволяє виявити можливі недоліки виконаної роботи. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20.04.2021 у справі № 905/411/17, від 16.04.2025 у справі № 922/1834/24, від 10.09.2025 у справі № 922/2954/24.

48. водночас, відповідно до статті 854 Цивільного кодексу України у разі якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

49. У частині 4 статті 879 Цивільного кодексу України визначено, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

50. Згідно із частиною 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

51. Передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта та виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором. Подібні висновки викладені в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі № 910/7446/18 та в постановах Верховного Суду від 31.05.2022 у справі № 916/693/21, від 14.07.2021 у справі № 911/1981/20, від 20.04.2021 у справі № 905/411/17, від 17.03.2021 у справі №910/11592/19, від 15.10.2019 у справі № 921/262/18.

52. За загальним правилом при вирішенні спорів щодо належного та своєчасного виконання договорів стосовно надання послуг чи виконання робіт як з боку замовника, так і виконавця (підрядника) суди повинні надавати оцінку вжитим сторонами діям на його виконання у їх сукупності з огляду саме на умови кожного договору (договорів) у конкретній справі, проте передбачена відповідним договором умова щодо оплати за надані послуги (виконані роботи) з прив`язкою до підписання відповідних актів приймання не може бути єдиною підставою, яка звільняє замовника від обов`язку здійснити таку оплату, адже основною первинною ознакою будь-якої господарської операції, як то надання послуг чи виконання робіт, є її реальність. Наявність належним чином оформлених первинних документів (підписаних уповноваженими представниками обох сторін) є вторинною, похідною ознакою. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 15.08.2023 у справі № 914/8/22, від 05.12.2023 у справі № 918/241/23.

53. Розглядаючи спір у справі та стягуючи заявлену позивачем заборгованість, суди, зокрема посилались на те, що позивачем виконано роботи передбачені договором, тоді як відповідач безпідставно відмовляється їх приймати та оплачувати.

54. Такі висновки судів є передчасними, зважаючи на наступне.

55. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, відповідно до п.п.3.1, 3.2 договору ціна договору становить 5 920 096,80 грн., у т.ч. ПДВ - 986 682,80 грн. Ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

56. Судами встановлено, що відповідачем виконано робіт на загальну суму 5 031 615, 60 грн, про стягнення цієї суми позивач звернувся до суду з позовом.

57. Оскільки, заявлена до стягнення позивачем сума оплати за договором та передбачена ціна договору є різними, судами не було досліджено у повному обсязі акти приймання передачі виконаних робіт, направлені позивачем відповідачу. Суди не встановили та не обґрунтували належним чином які роботи виконано які ні і в чому полягають розбіжності, між погодженою сторонами ціною у договору та заявленою позивачем заборгованістю. Тоді як відповідач наполягає на тому, що роботи за договором виконано не у повному обсязі.

58. Разом з цим, згідно п. 4.1 договору розрахунки проводяться шляхом оплати замовником на підставі актів виконаних робіт (№ КБ-2в, КБ-3), підписаними уповноваженими представниками сторін.

59. Зважаючи на заперечення відповідача щодо обсягу виконаних позивачем робіт, судами не було перевірено обставини щодо виконання позивачем робіт в обсягах і на умовах передбачених договором.

60. Крім того, умовами договору визначено, що обсяги закупівлі робіт можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (п.1.3 договору). Обставин погодження сторонами зменшення обсягів робіт судами встановлено не було. договором не передбачені авансові чи поетапні проміжні платежі, а також не передбачено обов`язку замовника прийняти окремі етапи та/або окремі види робіт; такий обов`язок виникає у замовника після виконання підрядником усього обсягу робіт, визначеного проектно-кошторисною документацією, за умови їх прийняття замовником.

61. Отже, судами не було належним чином встановлено обставин реального виконання робіт по обсягу та ціні передбачених у договорі.

62. Таким чином, зважаючи на вищезазначене суди зробили передчасні висновки про те, що позивачем у повному обсязі виконано роботи передбачені укладеним сторонами договором про закупівлю і наявність у відповідача обов`язку щодо оплати виконаних позивачем робіт.

63. У касаційній скарзі скаржник вказує на те, що позивачем не було виконано всі роботи, які було обумовлено договором. При цьому, скаржник зазначає, що суди застосовуючи положення ст.ст. 875, 877, 882 Цивільного кодексу України не врахували правових висновків, викладених Верховним Судом у постановах від 29.04.2025 у справі № 922/1836/24, від 29.04.2025 у справі № 922/2954/24, від 16.04.2025 у справі № 922/1834/24, від 05.09.2024 у справі № 925/1279/19. Тоді як для правильного вирішення спору у справі судам необхідно було встановити обставини реального виконання робіт за договором, з урахуванням обсягів і цін кошторису.

64.Так, відповідно до статті 877 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду (частина перша). Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов`язана надати відповідну документацію (частина друга).

65. За змістом частини 1 статей 843, 844 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором (частина друга вказаної вище статті).

66. Виходячи зі змісту наведених вище норм (статей 844, 877 Цивільного кодексу України) проектно-кошторисна документація поділяється на дві основні частини:

(1) проектну документацію та

(2) документацію кошторисну.

Проект (технічна документація) має визначати не тільки обсяг та зміст робіт, а й інші вимоги до робіт (наприклад, рівень необхідної якості). При цьому роль кошторису не вичерпується лише визначенням вартості робіт, а й проявляється у закріпленні їх видів та переліку згідно з технічною (проектною) документацією.

67. Отже, за положеннями статей 844, 877 Цивільного кодексу України, предметом доказування у справі є не лише обставини (1) реального (фактичного) виконання робіт за договором, а й те, чи роботи визначені у Акті були виконані відповідно до (2) проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до (3) кошторису, який відповідно, визначає ціну виконаних робіт.

68. Проект (технічна документація) має визначати не тільки обсяг та зміст робіт, а й інші вимоги до робіт (наприклад, рівень необхідної якості). При цьому роль кошторису не вичерпується лише визначенням вартості робіт, а й проявляється у закріпленні їх видів та переліку згідно з технічною (проектною) документацією.

69. Вказані поняття не є тотожними та не підміняють одне одного, а тому для правильного вирішення спору господарські суди мають встановити не лише обставини щодо фактичного виконання підрядником спірних робіт, а й відповідність таких проектній та кошторисній документації.

70. Сторонами у договорі погоджено, що структура договірної ціни є динамічною і визначається у відповідності до ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 "Правил визначення вартості будівництва", затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України з урахуванням доповнень та змін, затверджених наказом Мінрегіонбуду України та положень Загальних умов, затверджених Постановою КМУ від 01.08.2005 №668 у межах обсягів асигнувань, визначених за результатами тендерів (п.3.3 договору).

71. Крім того, пунктом 1.2 договору сторони погодили, що кількісні характеристики виконуваних за цим договором робіт визначаються відповідно до проектно-кошторисної документації.

72. Про невідповідність кошторисній документації виконаних позивачем робіт стверджував відповідач протягом розгляду справи. У касаційній скарзі відповідач звертає увагу суду касаційної інстанції на те, що судами не було перевірено обставин відповідності виконаних позивачем робіт кошторисній документації.

73. Незважаючи на вищевказане, ні суд першої ні апеляційної інстанцій не перевірили обсягів робіт, викладених позивачем в актах приймання передачі робіт на відповідність таких робіт проектно- кошторисній документації. Не порівнявши вказаних документів, що підтверджують реальне виконання робіт, суди зробили передчасні висновки про повне виконання позивачем робіт за договором.

74. Тоді як вказане впливає на правильне вирішення спору у справі та застосування судами положень ст.ст. 875, 877, 882 Цивільного кодексу України.

75. При цьому, апеляційний суд відхиляючи доводи відповідача про невідповідність виконаних позивачем робіт проектно - кошторисній документації, вказав лише про те, що матеріали справи не містять проектно - кошторисної документації, а тому у суда відсутня можливість перевірити таку відповідність.

76. Разом з цим, відповідачем до апеляційного суду заявлялось клопотання про призначення будівельно- технічної та дорожньо - технічної експертизи, з посиланням на те, що виконана позивачем робота не відповідає проектно- кошторисній документації, умовам якості та вартості. Однак, апеляційний суд, незважаючи на те, що заявлена позивачем заборгованість не відповідає ціні договору, погодженій сторонами, та на те, що, відповідач вказує на неповне виконання робіт за договором, а суда відсутня можливості перевірити належним чином заявлені вимоги, відмовив у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи, з посиланням на те, що матеріали справи містять всі необхідні докази на підтвердження обставин виконання позивачем робіт відповідно до умов договору.

77. Тоді як, згідно з положеннями статті 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

78. Положеннями частини 1 статті 237 ГПК України визначено, що при ухваленні рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

79. Отже, рішення господарського суду має ґрунтуватись на оцінці наданих учасниками справи доказів в підтвердження своїх вимог або заперечень, та на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

80. Таким чином знайшли своє підтвердження доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами положень ст.ст. 854, 875, 877, 879, 882 Цивільного кодексу України, та неврахування судами правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від від 05.03.2024 у справі № 910/3374/23, від 11.01.2024 у справі № 905/716/22, від 29.04.2025 у справі № 922/1836/24, від 29.04.2025 у справі № 922/2954/24, від 16.04.2025 у справі № 922/1834/24, від 05.09.2024 у справі № 925/1279/19, від 18.08.2021 у справі № 910/18384/20.

81. Суд наголошує, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, який передбачений статтею 129 Конституції України і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення.

82. Верховний Суд також звертає увагу на заборону формалізму як одну із вимог принципу пропорційності, який зобов`язує суди не допускати декларативного підходу в оцінці доказів.

83. Відповідно до пунктів 2, 4 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, серед іншого, є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також змагальність сторін.

84. За змістом статей 7, 13 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин; судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

85. Такі принципи господарського судочинства як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі реалізуються, зокрема, шляхом надання особам, які беруть участь у справі, рівних процесуальних прав й обов`язків.

86. Однак, оскаржувані судові рішення таким вимогам процесуального закону не відповідають.

87. Суд акцентує увагу, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів, чого в даному випадку судом апеляційної інстанції не дотримано.

88. Разом з цим, в силу імперативних положень частини 2 статті 300 ГПК України, Верховний Суд позбавлений права самостійно досліджувати, перевіряти та переоцінювати докази, самостійно встановлювати по-новому фактичні обставини справи, певні факти або їх відсутність.

89. З огляду на викладене доводи касаційної скарги частково знайшли своє підтвердження, наявні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень та передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції, адже суди не врахував наведені вище норми чинного законодавства, належним чином не дослідили всіх необхідних у даному випадку доказів, що мало своїм наслідком не встановлення обставин, що є визначальними, вагомими і ключовими у цій справі у вирішенні даного спору.

90. Як вказувалось, скаржник також звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на постанову апеляційного суду, якою залишено без змін додаткове рішення суду першої інстанції. У касаційній скарзі відповідач просить суд касаційної інстанції скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви позивача про розподіл витрат на правову допомогу адвоката.

91. Суд касаційної інстанції зазначає, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (частини третя, п`ята статті 244 ГПК України).

92. Отже, додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта та є його невід`ємною складовою.

93. Таким чином, скасування первісного судового рішення за результатом розгляду апеляційної (касаційної) скарги є самостійною підставою для скасування додаткового судового рішення до нього.

94. Оскільки, суд касаційної інстанції встановив наявність підстав для скасування судових рішень прийнятих по суті заявлених вимог, наявні підстави для скасування додаткового рішення та постанови апеляційного суду, якою залишено без змін таке судове рішення.

95. Враховуючи наведені положення законодавства та обставини, встановлені судами, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, колегія суддів зазначає, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано положення вищезазначених норм матеріального і процесуального права, не в повній мірі встановлено обставини справи, а тому наявні підстави для часткового задоволення скарг, скасування постанов апеляційного суду та рішення та додаткового рішення суду першої інстанції, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

96. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

97. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 310 ГПК України).

98. З огляду на те, що суд апеляційної інстанції не встановив обставин, що є визначальними і ключовими у цій справі, ураховуючи мотиви цієї Постанови та доводи сторін, оскільки судом попередньої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, а також порушення норм права щодо розгляду справи на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, оскаржувані судові рішення апеляційної інстанції, ухвалені за результатами розгляду справи по суті заявлених позовних вимог підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

99. Під час нового розгляду суду необхідно звернути увагу на викладене, надати належну правову кваліфікацію спірним правовідносинам, перевірити зазначені в цій постанові доводи та докази, а також вагомі (визначальні) аргументи сторін у справі, дати їм належну правову оцінку, і на підставі повного та всебічного дослідження доказів та аргументів сторін за правилами статті 86 ГПК України, ураховуючи принципи господарського судочинства в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір у межах заявлених позовних вимог з належним обґрунтуванням мотивів та підстав такого вирішення у судовому рішенні, ухваленому за результатами судового розгляду.

Судові витрати

100. З огляду на те, що оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню, а справа передається на новий розгляд до господарського суду першої інстанції, розподіл судових витрат у справі, у тому числі й сплаченого за подання апеляційної/касаційної скарги судового збору, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради задовольнити частково.

2. Постанови Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2025, рішення Господарського суду Харківської області від 12.12.2024 та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 19.12.2024 у справі №922/2955/24 скасувати, справу № 922/2955/24 передати на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Кролевець

Судді О.М. Баранець

О.О. Мамалуй