ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

20.10.2025 року м. Дніпро Справа № 904/4192/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)

розглянувши матеріали апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2025р. (суддя Загинайко Т.В., м. Дніпро, повний тесмт рішення складено 05.03.2025р.) у справі

за позовом Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус", м. Київ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Магнат", м. Кривий Ріг

відповідача-2: ОСОБА_2 , м. Кривий Ріг

відповідача-3: ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг

про стягнення 1 227 929 грн. 28 коп.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Магнат", ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ,про солідарне стягнення заборгованості за договором гарантії від 06.10.2023 №35600/ЮГ-23 в розмірі 1 227 929 грн. 28 коп., що складає 984 994 грн. 95 коп. - основного боргу (гарантійного платежу), 113 341 грн. 89 коп. - заборгованості по нарахованим процентам, 85 033 грн. 40 коп. - пені за несвоєчасне погашення гарантійної суми (основного боргу), 6 000 грн. 72 коп. - пені за несвоєчасне погашення процентів, 27 709 грн. 88 коп. - інфляційних нарахувань та 10 848 грн. 44 коп. - 3% річних.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2025р. у справі № 904/4192/24 стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Магнат" та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" 984 994 грн. 95 коп. - основного боргу (гарантійного платежу), 113 032 грн. 21 коп. - заборгованості по процентам, 84 801 грн. 07 коп. - пені за несвоєчасне погашення гарантійної суми (основного боргу), 6 000 грн. 72 коп. - пені за несвоєчасне погашення процентів та 27 709 грн. 88 коп. - інфляційних нарахувань. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Магнат" на користь Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" 9 124 грн. 04 коп. - витрат на сплату судового збору. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Магнат" 9 124 грн. 04 коп. - витрат на сплату судового збору. Відмовлено у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 984 994 грн. 95 коп. - основного боргу (гарантійного платежу), 113 032 грн. 21 коп. - заборгованості по процентам, 84 801 грн. 07 коп. - пені за несвоєчасне погашення гарантійної суми (основного боргу), 6 000 грн. 72 коп. - пені за несвоєчасне погашення процентів та 27 709 грн. 88 коп. - інфляційних нарахувань. В решті позовних вимог - відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 08.10.2025р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Магнат" залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2025 р. у справі №904/4192/24 залишено без змін. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладено на Скаржника.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2025р. у справі № 904/4192/24 в частині стягнення з нього боргу за Договором поруки № 35600/2/ЮПОР-23 від 06.10.2023р. та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в цій частині. Одночасно, в апеляційній скарзі заявлено:

- клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги;

- клопотання про витребування у позивача оригінал Договору поруки № 35600/2/ЮПОР-23 від 06.10.2023р. та додаткових угод від 28.12.2023р. та від 26.03.2024р., про внесення змін до Договору поруки № 35600/2/ЮПОР-23 від 06.10.2023р.;

- клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи, проведення якої доручити експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, на вирішення яких поставити наступні питання: Чи виконано підпис у графі «Поручитель» у Договорі поруки №35600/2/ЮПОР-23 від 06.10.2023. особою, яка в ньому вказана, а саме: громадянином ОСОБА_1 ? Чи виконано підпис у графі «Поручитель» у додатковій угоді від 28.12.2023 про внесення змін до Договору поруки №35600/2/ЮПОР-23 від 06.10.2023, особою, яка в ній вказана, а саме: громадянином ОСОБА_1 ? Чи виконано підпис у графі «Поручитель» у додатковій угоді від 26.03.2024 про внесення змін до Договору поруки №35600/2/ЮПОР-23 від 06.10.2023, особою, яка в ній вказана, а саме: громадянином ОСОБА_1 ?

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.10.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Чус О.В., Дармін М.О..

Перевіривши матеріали апеляційної скарги, апеляційний господарський суд вважає за необхідне залишити її без руху, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 цього Кодексу.

Отже, наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами ч. 2 ст. 256 ГПК України. Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи ст. 256 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. До клопотання чи заяви мають бути подані докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

В обґрунтування поважності причин пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2025р. у даній справі скаржник, посилається на те, що: не приймав участі у розгляді справи судом першої інстанції; не отримував від суду першої інстанції повістки про виклик до суду та інші процесуальні судові документи; не отримував рішення суду першої інстанції; не отримував процесуальні документи суду апеляційної інстанції. Про вказане вище рішення суду першої інстанції та про апеляційне провадження дізнався із сайтv «Судова влада України» у жовтні 2025 року. За вказаною позивачем, Акціонерним товариством "Комерційний банк "Глобус", адресою, а саме: АДРЕСА_3 апелянт не проживає, а мешкає за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2, то підтверджується договором найму квартири.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, та перевіривши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення у справі №904/4192/24 прийнято 28.02.2025р., а підписано 05.03.2025р..

Отже, останнім днем строку на апеляційне оскарження зазначеного рішення є 25.03.2025р..

Апеляційну скаргу подано до суду 14.10.2025р., про що свідчить відбиток штампу Центрального апеляційного господарського суду на першому аркуші апеляційної скарги, тобто з пропуском встановленого законом процесуального строку більше ніж 7 місяців.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження, ч. 2 ст. 124 Конституції України передбачає право особи на захист судом його прав.

Частиною 1 ст. 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ГПК України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями ст. 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (див. рішення у справі "Делкурт проти Бельгії", від 17 січня 1970 року, пункт 25, Серія А N 11; п. 27 рішення Суду у справі "Пелевін проти України", no. 24402/02, від 20.05.2010 року). Однак, при цьому, Суд зазначає, що право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010 року).

Зокрема, у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито (див. пункти 19 та 20 вище), таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 ГПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому ст. 174 цього Кодексу. Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не є підприємцем, суд відкриває провадження протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому ч. 8 цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 176 ГПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Частиною 7 ст. 176 ГПК України передбачено, що інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Можливість суддею користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру передбачено ч. 8 ст. 176 ГПК України.

Відповідно до ч. 10 ст. 176 ГПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Із зазначених норм процесуального законодавства вбачається, що на суд першої інстанції покладено обов`язок встановлення місця проживання (перебування) фізичної особи, яка не є підприємцем, до якої пред`явлено позовну вимогу.

У разі ж неможливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Зазначений порядок повідомлень і викликів учасників справи, що здійснюються судом наведений у ч. 4 ст. 122 ГПК України, відповідно до якої відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В оголошенні про виклик вказуються дані, зазначені в ч.1 ст. 121 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5, 11 ст. 242 ГПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня. У випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Частиною 6 статті 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції було здійснено запит до Криворізької міської ради з метою встановлення місця реєстрації ОСОБА_1 (а.с.59, ч.1), із отриманої відповіді вбачається, що місцем реєстрації ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , і саме на цю адресу надсилалася уся судова кореспонденція (ухвала про відкриття провадження від 18.11.2024р., рішення від 28.02.2025р.), однак всі поштові відправлення, які були адресовані ОСОБА_1 , повернулися до Господарського суду Дніпропетровської області неврученими у зв`язку з тим, що "адресат відсутній за вказаною адресою".

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в цьому випадку - суду.

У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку із посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

За висновком суду апеляційної інстанції, з огляду на викладене, судом першої інстанції вжито всіх належних та необхідних заходів для повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Сам лише факт не отримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвали та рішення суду за належною адресою, та які повернулися в суд у зв`язку з неотриманням адресатом у зв`язку з тим, що він не проживає за зазначеною адресою, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Апеляційний суд зазначає, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який згідно з ч. 1 ст. 119 ГПК України, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Отже, суд з урахуванням конкретних обставин справи має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку і залежно від встановленого постановити ухвалу про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України зазначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Апеляційний суд вважає наведені апелянтом обставини для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення у даній справі необгрунтованими, а тому недостатніми для визнання їх поважними.

За таких обставин, дійшовши висновку про неповажність причин пропуску строку звернення з апеляційною скаргою, судова колегія приходить до висновку про надання скаржнику можливості зазначити інші підстави для поновлення цього строку.

Крім того, за положеннями п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

З 01.01.2024р. розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 3028, 00 грн.

Пунктами 2.1., 2.2. частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції на дату подання позовної заяви) визначено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні з позовною заявою, розмір судового збору, що підлягав сплаті становив 18 418 грн. 94 коп..

Частиною 4 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Відповідно до п. 2.4. ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Отже, з викладеного вбачається, що розрахунок судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду здійснюється залежно від того, в якій частині апелянт не погоджується з прийнятим рішенням.

Так, апелянт не згоден з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2025р. у справі № 904/4192/24 в частині присуджененої до стягнення з нього суми, у розмірі 1 216 538 грн. 83 коп..

Відтак, виходячи із опорюваної апелянтом суми, у розмірі 1 216 538 грн. 83 грн., при поданні позову в цій частині ставка судового збору складала 18 248,08 грн..

Отже, апелянт, оскаржуючи судове рішення в апеляційному порядку та фактично не погоджуючись із присудженою до стягнення сумою, має сплатити 27 372,12 грн. (18 248,08 грн. х 150%).

Скаржником при поданні апеляційної скарги не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, що підтверджується Актом Центрального апеляційного господарського суду від 14.10.2025р. № 06-18/85/25.

Так, в Акті зазначено, що при огляді апеляційної скарги по справі № 904/4192/24, яка надійшла від ОСОБА_3 через електронну пошту, не виявлено доказів сплати судового збюору, вказаного у додатку до апеляційної скарги б/н від 06.10.2025р.

Зважаючи на викладене, апелянту надається право протягом встановленого судом строку усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: надати суду обґрунтування інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, ніж ті, що зазначені в апеляційній скарзі та надати докази сплати судового збору, у сумі 27 372,12 грн..

Згідно ч. 3 ст. 260 ГПК України, апеляційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно ч. 4 ст. 260 ГПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 261 цього Кодексу.

За таких обставин, дійшовши висновку про неповажність причин пропуску строку звернення з апеляційною скаргою, судова колегія приходить до висновку про надання скаржнику можливості зазначити інші підстави для поновлення цього строку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідно до положень ст. 260 ГПК України наявні підстави для залишення апеляційної скарги без руху, з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що за положеннями п. 4 ч.1 ст. 261 ГПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 119, 174, 234, 256, 260 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2025р. у справі № 904/4192/24 - неповажними.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2025р. у справі № 904/4192/24 залишити без руху, надавши апелянту строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, а саме, для надання суду обґрунтування інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, ніж ті, що зазначені в апеляційній скарзі та доказів сплати судового збору, у розмірі 27 372,12 грн..

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв