ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2025 р. Справа№ 910/6827/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Владимиренко С.В.

Демидової А.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Центробуд"

на рішення господарського суду міста Києва від 30.06.2025 (повний текст рішення складено та підписано 30.07.2025)

у справі № 910/6827/25 (суддя Ягічева Н.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Центробуд"

до Комунального підприємства "Київпастранс"

про стягнення 167 837,51 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Центробуд" (позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Київпастранс" (відповідач) про стягнення 167 837,51 грн, з яких: 150 137,51 грн - матеріальна шкода; 4 700,00 грн - витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди; 13 000,00 грн - витрати за надання послуг з проведення транспортно-товарознавчої експертизи.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 6 серпня 2024 року за адресою: м. Київ, вул. Глибочицька, 17, транспортному засобу позивача було завдано шкоди в розмірі 150 137,51 грн, а також підприємством понесено витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу в розмірі 4 700,00 грн та витрати з проведення транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 13000,00 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням господарського суду міста Києва від 30.06.2025 у справі № 910/6827/25 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що надані позивачем докази не підтверджують понесення позивачем фактичних витрат згідно з висновком експерта №23/24 від 01.12.2024 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "Volkswagen Caddy" у розмірі 150 137,51 грн.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 30.06.2025 у справі № 910/6827/24, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Центробуд" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить його скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Зокрема, скаржник зазначає, що судом неповно встановлені обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Відповідач не заперечує обставин скоєння ДТП та завдання ушкоджень автомобілю позивача. У спростування позиції суду про не підтвердження розміру збитків ним надається рахунок СТО на підтвердження вартості ремонту транспортного засобу.

Відповідач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін, посилаючись на те, що експертний висновок виготовлений через чотири місяці після спірної ДТП, він не відповідає чинному законодавству.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2025 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І. П., судді: Владимиренко С. В., Демидова А. М.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Центробуд" на рішення господарського суду міста Києва від 30.06.2025 у справі № 910/6827/25. Розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 6 серпня 2024 року вул. Глибочицька, 17 у м. Києві, за участю автомобіля "Volkswagen" д.н.з. НОМЕР_1 , який належить Товариству з обмеженою відповідальністю ""Інвестиційно-будівельна компанія "Центробуд", та трамвая з бортовим номером 321, що перебуває у власності Комунального підприємства "Київпастранс" і знаходився під керуванням ОСОБА_1 , автомобіль зазнав механічних ушкоджень.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.09.2024 у справі №761/31239/24 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З метою проведення автотехнічної експертизи транспортного засобу після ДТП, позивач звернувся до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз із відповідним запитом №03/09-24 № від 03.09.2024, у відповідь на який інститут повідомив позивача, що в зв`язку з понадмірним поточним завантаженням експертів КНДІСЕ судовими експертизами за постановами та ухвалами судів і слідчих органів прокуратури, ДБР, НАБУ, СБУ експерти не мають можливості забезпечити проведення зазначеного дослідження в передбачені Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 терміни. З урахуванням викладеного запропонувало звернутися до інших суб`єктів судово-експертної діяльності передбачених Законом України "Про судову експертизу".

Для визначення розміру збитків, завданих внаслідок ДТП, позивачем 07.11.2024 укладено з судовим експертом Баранковим В.О. договір, за яким останній зобов`язався провести транспортно-товарознавчу експертизу автомобіля "Volkswagen Caddy" реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно з висновком експерта №23/24 від 01.12.2024 вартість матеріального збитку, завданого Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Центробуд", як власнику транспортного засобу "Volkswagen Caddy", внаслідок пошкодження в результаті пошкодження в ДТП, яка сталась 06 серпня 2024 року, станом на дату ДТП становить 277 425, 15 грн. Вартість відновлювального ремонту КТЗ "Volkswagen Caddy" реєстраційний номер, без урахування фізичного зносу вузлів і деталей на момент ДТП, яка сталася 06 серпня 2024 року, станом на дату ДТП становить 282 969,19 грн.

Ринкова вартість КТЗ "Volkswagen Caddy" без урахування аварійних пошкоджень на момент ДТП, яка сталася 06 серпня 2024 року, станом на дату ДТП становить 277 425,15 грн.

Ринкова вартість КТЗ "Volkswagen Caddy" з урахуванням аварійних пошкоджень на момент ДТП, яка сталася 06 серпня 2024 року, станом на дату ДТП становить 127 287,64 грн.

Акт огляду означеного пошкодженого транспортного засобу в матеріалах справи відсутній та суду не надано.

Відповідальність власника транспортного засобу - трамвая з бортовим номером 321 станом на дату настання ДТП не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З метою відшкодування завданого матеріального збитку, позивач звернувся до відповідача із заявою від 10.12.2024 №02-10/12-24 №5 щодо оплати матеріального збитку, у відповідь на яку відповідач у листі від 26.12.2024 №053/01/02-2810 зазначив про відсутність підстав для її задоволення, що і стало підставою для звернення Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Центробуд" з позовом у даній справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як визначено в ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За положеннями ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Матеріалами справи підтверджено, що на момент ДТП відповідач володів транспортним засобом - трамваєм з бортовим номером 321 (використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку) та використовував його у своїй господарській діяльності, а водій ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем та виконував трудові обов`язки, тому саме відповідач, як роботодавець, повинен відшкодувати шкоду, завдану його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків джерелом підвищеної небезпеки відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати, виходячи з вартості запасних частин і відновлюваного ремонту.

Судом встановлено, що розмір матеріального збитку автомобіля "Volkswagen Caddy" обґрунтовано висновком експерта від 01.12.2024 №23/24 та ремонтною калькуляцією від 06.08.2024 №23/24.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною від 06.02.2018 у справі №910/3867/16, від 01.02.2018 у справі №910/22886/16, від 12.03.2018 у справі №910/5001/17, від 13.03.2018 у справі №910/9396/17, від 06.07.2018 у справі №924/675/17, від 25.07.2018 у справі №922/4013/17, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

У разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди заподіяної внаслідок ДТП, суди повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №911/482/17, від 21.12.2020 у справі №911/286/20.

Апеляційний господарський суд погоджується, що позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження фактичної вартості ремонту транспортного засобу "Volkswagen Caddy", як-то рахунку-фактури станції технічного обслуговування, платіжного доручення тощо.

Матеріали справи не містять розширеної довідки про ДТП з зазначенням дати, часу, місця та пошкоджень транспортного засобу, а також довідки про реєстрацію і обставини ДТП (схема ДТП), виданої уповноваженим на те державним органом, із зазначенням обставин, наслідків пригоди (пошкоджень транспортного засобу, додаткового обладнання), П.І.Б. та адреси учасників ДТП, їх стану та технічного стану транспортного засобу.

З огляду на викладене господарським судом першої інстанції правомірно визначено, що за відсутності вказаних документів не вбачається за можливе встановити факт того, що пошкодження описані у висновку експерта №23/24 від 01.12.2024 стосуються саме ДТП, яке сталося 06.08.2024, тобто, на чотири місяці раніше.

Характер пошкоджень автомобіля "Volkswagen Caddy", внаслідок ДТП 06.08.2024, не описано і в постанові Шевченківського районного суду м. Києва від 11.09.2024 у справі №761/31239/24, згідно якої визнано вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення.

Додані скаржником до апеляційної скарги додаткові докази у справі не приймаються до уваги апеляційним господарським судом, оскільки згідно з ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

При цьому скаржником не наведено належним чином доведених обставин об`єктивної неможливості надати зазначені докази до суду першої інстанції.

Таким чином, правомірним є висновок господарського суду першої, що надані позивачем докази не підтверджують понесення позивачем фактичних витрат згідно з висновком експерта №23/24 від 01.12.2024 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "Volkswagen Caddy" у розмірі 150 137,51 грн, а відтак, позивачем документально не доведено причинно-наслідкового зв`язку між пошкодженнями, отриманими під час ДТП 06.08.2024 та розміром завданого Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Центробуд" матеріального збитку.

Таким чином, відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування збитку внаслідок ДТП та оскільки вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу та витрат за надання послуг з проведення транспортно-товарознавчої експертизи, є похідними від основної вимоги, у задоволенні якої відмовлено, правомірним є висновок суду про відмову в позові.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учаснику справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Судові витрати

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Центробуд" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 30.06.2025 у справі №910/6827/25 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді С.В. Владимиренко

А.М. Демидова