ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

15 жовтня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/2308/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ярош А.І.,

суддів: Діброви Г.І., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання: Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта": Козачук О.А.,

від Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Синтез Ойл": не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Одесі

апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта"

на рішення Господарського суду Одеської області від 18.11.2024 року, суддя в І інстанції Щавинська Ю.М., повний текст якого складено 28.11.2024 в м. Одесі

у справі: №916/2308/24

за позовом: Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта"

до відповідача: Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Синтез Ойл"

про визнання договору недійсним

В С Т А Н О В И В:

В травні 2024 року Акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Синтез Ойл", в якій просило суд визнати недійсним з моменту вчинення договір поставки нафтопродуктів від 29.02.2020 №224/2/2118, укладений між Акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" та Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями "Синтез Ойл".

В обґрунтування позовних вимог посилався на наявність ознак систематичного укладення між афілійованими підприємствами правочинів зі значним перевищенням повноважень та ознак укладення вказаних договорів з метою легалізації доходів, отриманих незаконним шляхом. Одним з таких правочинів є спірний договір поставки нафтопродуктів №224/2/2118, укладений 29.02.2020 між АТ "Укртатнафта" та Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями "Синтез Ойл".

На переконання позивача, оспорюваний правочин був вчинений без згоди Загальних зборів акціонерів, Наглядової Ради або Правління Товариства, без наявних у довіреності повноважень на вчинення правочину, тобто, зі значним перевищенням повноважень представником АТ "Укртатнафта" та недодержанням вимог ч.2 ст. 203 ЦК України, що є належною та достатньою підставою для визнання оспорюваного договору недійсним.

Крім того, позивач зазначає про недодержання при укладенні спірного договору вимог ч.1,5 ст.203 ЦК України, а саме, про те, що договір має ознаки фіктивного правочину, який було вчинено без наміру досягнення визначеної ним мети (поставки нафтопродуктів), а фактично був укладений з метою легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом та доведення АТ "Укртатнафта" до банкрутства шляхом нарощування дебіторської заборгованості підприємства.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.11.2024 у справі №916/2308/24 відмовлено у задоволенні позову.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав стверджувати про перевищення представником підприємства повноважень в частині укладення договору на суму, що перевищує 10 000 000 грн, водночас, суд зазначив, що поведінка позивача суперечить принципу добросовісності, а також про те, що дії останнього (звернення до суду із зазначеним позовом) свідчать про суперечливу поведінку та не відповідають як його позиції в інших судових справах щодо стягнення коштів за подібними договорами з постачання нафтопродуктів, так і діям щодо неповернення попередньої оплати відповідачу за спірним договором.

Судом було встановлено, що на виконання спірного договору поставки саме ПрАТ "Синтез Ойл" здійснило попередню оплату за товар, перерахувавши на поточний банківський рахунок ПАТ "Укртатнафта" грошові кошти в сумі 87 989 016,84 грн, водночас ПАТ "Укртатнафта" не поставило (не передало у власність) ПрАТ "Синтез Ойл" пальне за договором, порушивши свої зобов`язання з поставки нафтопродуктів, передбачені п. 1.1., 3.3 зазначеного договору, що стало підставою для звернення до суду з позовом до ПАТ "Укртатнафта" про стягнення грошових коштів на загальну суму 118 457 158 грн.

При цьому, позивач не надав також жодних доказів на підтвердження звернення з приводу порушення приписів статуту і укладення спірного договору без його погодження з Правлінням, зокрема з позовом про стягнення збитків, завданих цим правочином відповідно до ст. 92 ЦК, ст. ст. 63, 71 Закону "Про акціонерні товариства".

Суд також зазначив, що особою, яка на переконання позивача, не мала повноваження на підписання певних договорів, укладалися численні правочини на суми, що перевищують 10 000 000 грн від імені позивача, зокрема й договори №223/2/2118 від 28.02.2020 на суму 88 000 017,60 грн та №505/2/2118 від 30.06.2020 на суму 97 606 740 грн і за вказаними правочинами, як і за оспорюваним, не відчужувалися основні засоби підприємства Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", що могло б призвести до збитків останнього. Натомість, вказані правочини стосувалися основної діяльності підприємства відповідно до п.2.2 Статуту, а саме, поставки нафтопродуктів. Крім того, з матеріалів справи вбачається суперечлива поведінка позивача, що полягає у визнанні позивачем певних договорів, укладених вказаною особою від імені позивача, та заявлення останнім вимог про визнання інших договорів недійсними. Так, у рамках справи №926/2076/23 позивачем заявлені позовні вимоги щодо стягнення на користь позивача заборгованості за договором поставки нафтопродуктів №737/2/2118 від 01.10.2021 на загальну суму 10 583 348,94 грн, підписаним ОСОБА_1 .. Крім того, як встановлено судом, у межах справи №916/1232/24 ПАТ "Укртатнафта" не заперечує укладення договору поставки нафтопродуктів №505/2/2118 від 30.06.2020 на загальну суму 87 822 012,24 грн представником позивача Пінчука А.І. з перевищенням повноважень, та просить суд, зокрема, стягнути заборгованість за вказаним договором. Водночас, у цій справі позивач просить суд визнати недійсним договір №224/2/2118 від 29.02.2020 на загальну суму 87 989 016,84 грн з огляду на перевищення повноважень представником юридичної особи Пінчуком А.І..

Відтак, враховуючи процесуальну поведінку позивача у зазначених вище судових справах, суд доходить висновку про те, що фактично позов у цій справі про визнання недійсним договору №224/2/2118 від 29.02.2020 був поданий Акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" з огляду на наявність у провадженні іншого суду спору між сторонами щодо стягнення заборгованості, штрафних санкцій та інфляційних втрат за спірним договором.

Факт укладення позивачем в особі Пінчука А.І. подібних правочинів на суми, що перевищують 10 000 000 грн, процесуальна поведінка позивача в зазначених судових справах, а також наявність рішення Правління, оформленого протоколом засідання Правління №216 від 28.11.2019, яким Правління ПАТ "Укртатнафта" уповноважило представників ПАТ (зокрема, Пінчука А.І.) та Голову Правління Овчаренка П.В. від імені ПАТ "Укртатнафта" на укладення всіх правочинів, необхідних для участі в процедурах державних та комерційних закупівель та підписання договорів, ринкова вартість майна або послуг, що є їх предметом, становить до 10% вартості активів за даними фінансової звітності Товариства, у своїй сукупності не можуть свідчити про недобросовісність та нерозумність поведінки відповідача при вчиненні спірного правочину.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведено суду обставини, які свідчать про те, того, що контрагент юридичної особи, тобто, відповідач, діяв недобросовісно або нерозумно. При цьому, тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці контрагента за договором несе саме позивач. Позивачем також не доведено, що дії сторін договору свідчать про відсутність реального наміру його укладення і виконання, натомість, складання позивачем рахунку на попередню оплату, реєстрація ним податкової накладної за фактом проведення відповідачем такої оплати за спірним договором, а також укладення у подальшому додаткової угоди до договору, якою пролонгований спірний договір, свідчать як про намір укладення сторонами відповідного договору, так і про його фактичне виконання. Також позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність будь-якої із підстав для визнання фіктивним спірного договору, а у заявах по суті справи позивачем викладено лише загальні міркування та припущення стосовно того, що існують підстави для задоволення відповідних позовних вимог.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", в якій останнє просить рішення Господарського суду Одеської області від 18.11.2024 у справі №916/2308/24 скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що у даному випадку, на момент вчинення правочину, як і на момент пред`явлення позову до Господарського суду Одеської області про визнання правочину недійсним, не було ухвалено жодного рішення суду у господарській, цивільній або кримінальній справі, на підставі якого можна було встановити наявність та розмір збитків в результаті укладення Договору поставки №224/2/2118. Відсутність рішення Правління АТ «Укртатнафта» про надання повноважень Пінчуку А.І. на укладення Договору поставки № 224 беззаперечно доводить, що Пінчук А.І. вчинив правочин за відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності. Вступаючи у правовідносини з АТ «Укртатнафта» та укладаючи оспорюваний Договір, ПрАТ «Синтез Ойл» мало діяти розумно, виважено та відповідально. Зокрема, перевірити обсяг повноважень представника контрагента за довіреністю. Проявивши розумну обачність та перевіривши повноваження Голови Правління АТ «Укртатнафта» за Статутом, Відповідач міг би дізнатися про відсутність у нього повноважень на укладення правочинів (та відповідно видачу довіреностей на укладення правочинів) на суму, що перевищує 10 000 000,00 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" на рішення Господарського суду Одеської області від 18.11.2024 у справі №916/2308/24; справа неодноразово слухалась в суді апеляційної інстанції.

Протокольною ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.10.2025 оголошено перерву в розгляді апеляційної скарги Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" на рішення Господарського суду Одеської області від 18.11.2024 у справі №916/2308/24 до 15.10.2025 о 10:30.

До суду апеляційної інстанції від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №916/2308/24 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 914/768/22.

Також 15.10.2025 до суду апеляційної інстанції від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду даної справи на іншу дату, яке мотивоване перебуванням адвоката Федоренко Ю.М. на слідчих діях в Одеській області, а саме у відділенні №1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, а також розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу Тюхтію Р.В. Розгляд клопотання буде проводитись Роздільнянським районним судом Одеської області 15.10.2025 року об 11.00.

Заслухавши думки присутнього у судовому засіданні представника позивача та розглянувши у судовому засіданні клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів вирішила відмовити в її задоволенні, оскільки у клопотанні не вказано про наявність обставин, які б об`єктивно унеможливили розгляд справи у судовому засіданні 15.10.2025. При цьому суд врахував у сукупності також те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність в судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні; явка представників учасників справи у судове засідання не була визнана обов`язковою; розгляд справи неодноразово відкладався.

Розглянувши в судовому засіданні клопотання Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Синтез Ойл" про зупинення провадження у справі №916/2308/24, судова колегія дійшла наступних висновків.

Судовою колегією з'ясовано, що ухвалою від 16.07.2025 Великою Палатою Верховного Суду прийнято до розгляду справу № 914/768/22 за позовом керівника Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області в інтересах держави в особі Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Атріум Естейт» про стягнення пайового внеску, та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Атріум Естейт» до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання недійсним договору.

Зазначена справа № 914/768/22 передана Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду на розгляд Великої Палати Верховного Суду ухвалою від 04.06.2025.

Підставою передачі справи № 914/768/22 на розгляд Великої Палати Верховного Суду є необхідність відступлення від висновків Верховного Суду, викладених Великою Палатою Верховного Суду у пункті 160 постанови від 13.03.2024 у справі № 757/23249/17, - стосовно питання обізнаності контрагента із повноваженнями особи, яка підписує договір.

Передаючи справу № 914/768/22 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 04.06.2025 керувалася такими міркуваннями:

- посилання у договорі на те, що особа діє на підставі статуту, само собою, у відриві від інших обставин справи, означає лише вказівку на підставу повноважень. Воно не свідчить про безумовну обізнаність іншої сторони зі статутом у повному обсязі чи в певній частині та не покладає на контрагента обов'язку ознайомлення зі статутом;

- загальне тлумачення, яке прирівнює посилання на статут до обов'язку контрагента ознайомитися зі статутом та презумпції його обізнаності, суперечить частині першій статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». Законодавець передбачив презумпцію достовірності відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, включаючи дані про обмеження представництва юридичної особи. Добросовісний контрагент має право розраховувати на правдивість цих відомостей без додаткового ознайомлення зі статутом;

- висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13.03.2024 у справі № 757/23249/17 (пункт 160), який покладає на кожну сторону договору обов'язок витребовувати та вивчати статутні документи контрагента, призводить до ускладнення та уповільнення господарської діяльності. Такий підхід виходить з презумпції недобросовісності контрагента, що не відповідає основним засадам цивільних правовідносин та суперечить загальним рекомендаціям Директиви Європейського парламенту і Ради (ЄС) 2017/1132 від 14.06.2017 щодо деяких аспектів корпоративного права (див., зокрема статтю 9 Директиви щодо дій органів товариства та його представництва);

- у межах звичайної повсякденної ділової практики сторони, як правило, не вимагають статутів або фінансової звітності. Особливий рівень обачності, включаючи ознайомлення з документами, може вимагатися лише у випадках, коли відносини виходять за межі звичайної ділової практики (наприклад, угоди щодо особливо цінного майна) або існують обставини, що викликають сумнів у законності договору. Питання обізнаності чи належної обізнаності має вирішуватися судом у кожній конкретній справі залежно від її обставин та природи договору;

- застосування підходу, викладеного Великою Палатою Верховного Суду, нівелює виключення, передбачене частиною третьою статті 92 ЦК України, де обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не мають юридичної сили у відносинах із третіми особами, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Це також покладає на добросовісного контрагента негативні наслідки недобросовісної поведінки представника юридичної особи.

З огляду на викладене Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про необхідність відступу від висновків Великої Плати верховного Суду, викладених у постанові від 13.03.2024 у справі №757/23249/17 про застосування частини третьої статті 91 та статті 241 ЦК України.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що посилання у договорі на те, що особа діє на підставі статуту, не можна у будь-якому випадку ототожнювати з тим, що третя особа - контрагент ознайомилася зі статутом, оскільки буквальний (граматичний) зміст цього положення означає тільки, що сторона вказує підставу повноважень (довіреність, статут), чи здійснюється самопредставництво, а чи то представництво за довіреністю, але це не презюмує, що вона ознайомлена зі статутом та не покладає на третю особу в будь-якому разі обов'язку ознайомлення зі статутом. Питання про те, чи слід вважати особу такою, що знала чи мала знати про перешкоди законному укладенню договору, вирішуються судом у конкретній справі залежно від її обставин та природи договору.

Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 16.07.2025 прийняла та призначила до розгляду справу № 914/768/22 у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 01.10.2025 об 11:00.

В подальшому ввідповідно до ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2025 справу №914/768/22 призначено до розгляду на 05.11.2025 о 14:00.

Відповідно до пункту 7 частини першої та частини третьої статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному поряду палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Згідно з пунктом 11 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4).

Водночас колегія суддів з посиланням на правову позицію, викладену у постанові об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.07.2025 у справі №908/948/23, зауважує, що згідно зі статтею 36 Закону «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини шостої статті 13 Закону «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Частиною четвертою статті 236 ГПК передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норми права, викладені в постановах Верховного Суду.

Консультативна рада європейських суддів (далі - КРЄС) у пункті 1 висновку № 20 (2017) від 10.11.2017 «Про роль судів у забезпеченні єдності застосування закону» (далі - Висновок) вказала, що однакове та уніфіковане застосування закону обумовлює загальнообов'язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність.

Отже, забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Крім того, судовій колегії стало відомо про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Барвінок-Інвест" на рішення господарського суду Запорізької області від 23.04.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.03.2025 у справі № 908/206/24 ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.06.2025 у справі № 908/206/24.

За обставинами даної справи вбачається, що у січні 2024 року Публічне акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Барвінок-Інвест" про визнання недійсною з моменту укладання додаткової угоди від 30.06.2021 до договору поставки нафтопродуктів № 2171/2/2118 від 29.11.2018, укладеного сторонами.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з його боку оспорювану додаткову угоду підписано представником за довіреністю № 14/03-106 від 06.01.2021 ОСОБА_1 поза межами наявних у нього повноважень. Вказує, що обсяг повноважень за такою довіреністю у грошовому еквіваленті обмежений статутом позивача сумою в 10 млн. грн, у той час як сума оспорюваної додаткової угоди перевищує дану суму більше ніж у двічі. Позов заявлено на підставі ст. ст. 16, 203, 215, 261 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 23.04.2024, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.03.2025, позов задоволено. Визнано недійсною з моменту укладання додаткову угоду від 30.06.2021 до договору поставки нафтопродуктів № 2171/2/2118 від 29.11.2018, укладену ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" та ТОВ "Барвінок-Інвест". Стягнуто з ТОВ "Барвінок-Інвест" на користь ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн.

Суди зазначили, що зі змісту оспорюваної додаткової угоди вбачається, що вона укладена щодо суми 24630313,83 грн, тобто перевищує допустиму суму (вартість). Беручи до уваги обсяг цивільної дієздатності особи, яка підписала додаткову угоду від 30.06.2021 до договору, і відповідно до вимог ст. 203 ЦК України перевіривши, чи мала особа необхідні повноваження для укладення угоди на значну суму, суди врахували, що згідно зі статутом ПАТ «Укртатнафта», представник може укладати правочини лише в межах обсягу повноважень, наданих йому головою правління, і ці повноваження обмежені сумою 10 млн грн. Оскільки сума додаткової угоди перевищує цей ліміт, угода укладена всупереч положень ч. 2 ст. 203 ЦК України не може бути визнана дійсною. Матеріали даної справи не містять доказів наступного схвалення оспорюваної додаткової угоди з боку уповноваженого органу товариства. Оскільки додаткова угода укладена на суму 24 630 313,83 грн, що перевищує встановлений ліміт у 10 млн грн, вона є недійсною, оскільки підписана особою, яка не мала відповідних повноважень згідно з внутрішніми документами компанії та чинним законодавством. Відповідач не довів, що не знав або не міг знати про обмеження повноважень представника позивача.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.06.2025 у справі №908/206/24 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою і призначено розгляд касаційної скарги у відкритому судовому засіданні Касаційного господарського суду на 14 серпня 2025 року о 12:00.

В подальшому ухвалою Верховного Суду Касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Барвінок-Інвест» на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.04.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.03.2025 у справі № 908/206/24 зупинено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 914/768/22.

Також, з єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.07.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛАН ОЙЛ" (далі - ТОВ "ГЛАН ОЙЛ") на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.07.2025 і рішення Господарського суду Одеської області від 09.09.2024 у справі №916/2033/24 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 30.09.2025.

Як свідчать матеріали цієї справи, предметом позову у ній є вимоги Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (далі - ПАТ "Укртатнафта") до ТОВ "ГЛАН ОЙЛ" про визнання недійсною додаткової угоди від 30.06.2021 до договору поставки нафтопродуктів від 31.01.2020 № 166/2/2118, укладеного між сторонами у справі з підстав підписання оспорюваної додаткової угоди з боку позивача його представником з перевищенням наявних у нього повноважень.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.09.2024, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.07.2025 у справі №916/2033/24, позов задоволено.

Попередні судові інстанції виходили із того, що згідно зі статутом ПАТ "Укртатнафта" представник може укладати правочини лише в межах обсягу повноважень, наданих йому головою правління, і ці повноваження обмежені сумою 10 000 000,00 грн. Однак, оскільки сума спірної додаткової угоди перевищує зазначений ліміт, то оспорювана додаткова угода укладена всупереч положень частини 2 статті 203 Цивільного кодексу України. Водночас матеріали справи не містять доказів наступного її схвалення з боку уповноважених осіб позивача, а отже, така додаткова угода є недійсною. Суд апеляційної інстанції, серед іншого, зазначив, що відповідачем не спростовано обставин щодо його необізнаності про обмеження повноважень представника позивача, враховуючи, довіреність і статутні документи позивача; укладаючи, оспорювану додаткову угоду, відповідач мав діяти розумно та відповідально, зокрема, перевірити обсяг повноважень представника контрагента за довіреністю, та, як наслідок, - проявивши розумну обачність та перевіривши повноваження голови правління ПАТ "Укртатнафта" за статутом, відповідач міг би дізнатися про відсутність у останнього повноважень на укладення правочинів на суму, яка перевищує 10 000 000,00 грн.

Наразі ухвалою Верховного Суду від 30.09.2025 зупинено касаційне провадження у справі №916/2033/24 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛАН ОЙЛ" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.07.2025 і рішення Господарського суду Одеської області від 09.09.2024 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 914/768/22.

Подібні правовідносини зі справою, яка наразі переглядається апеляційним господарським судом, також наявні у справі №904/2308/24 за позовом Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" до акціонерного товариства "Дніпроазот" про визнання недійсним з моменту укладання договору про відступлення права вимоги від 26.09.2022 № 537/12/2118, яка перебуває на розгляді в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 14.08.2025 зупинено касаційне провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства "Дніпроазот" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.07.2025 у справі № 904/2308/24 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 914/768/22.

Також на розгляді Верховного Суду перебуває справа №910/5673/24 за позовом Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрейн Трейдинг",третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Міністерство оборони України, про визнання недійсною додаткової угоди від 30.06.2021 №15 до договору поставки нафтопродуктів від 26.06.2019 №832/2/2118.

Позовні вимоги всіх вищезазначених справ обґрунтовані недодержанням необхідної вимоги для чинності правочину, встановленої частиною другою статті 203 Цивільного кодексу України, що є підставою для визнання недійсності правочину згідно із частиною першою статті 215 ЦК України, оскільки Пінчук Андрій Іванович, діючи на підставі довіреності від 06.01.2021 №14/03-106, виданої йому головою правління Позивача, підписав оспорювані правочини зі сторони Позивача, не маючи при цьому необхідного обсягу цивільної дієздатності для її підписання.

Всі вищезазначені справи зупинені до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 914/768/22.

Ураховуючи наведене, предмет, підстави позову у справі №916/2308/24, доводи апеляційної скарги щодо застосування частини третьої статті 91 та статті 241 ЦК України та враховуючи, що правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №914/768/22 може мати суттєве значення для вирішення питання у справі, що розглядається (№916/2308/24) стосовно застосування наведених норм права, а також для забезпечення єдності та сталості судової практики, зважаючи, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі №916/2308/24 відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №914/768/22.

Керуючись статтями 228, 229, 234, 270 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «СИНТЕЗ ОЙЛ» про зупинення апеляційного провадження задовольнити.

2. Зупинити апеляційне провадження за апеляційною Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" на рішення Господарського суду Одеської області від 18.11.2024 у справі №916/2308/24 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №914/768/22.

3. Зобов`язати сторони повідомити Південно-західний апеляційний господарський суд про усунення обставин, що спричинили зупинення провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку, передбаченому ст.ст.286 - 289 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 15.10.2025.

Головуючий суддя А.І. Ярош

судді Г.І. Діброва

Я.Ф. Савицький