ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2025 р. Справа№ 910/4805/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яценко О.В.

суддів: Хрипуна О.О.

Коробенка Г.П.

розглянувши у порядку письмового провадження (без виклику сторін)

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ЮНІТ» про ухвалення додаткового рішення

подану за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ АПРОБУД»

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2025 (повний текст складено і підписано 27.06.2025)

та

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 (повний текст складено і підписано 28.07.2025)

у справі № 910/4805/25 (суддя - Чинчин О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ЮНІТ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ АПРОБУД»

про стягнення заборгованості у розмірі 1 414 963,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 1 221 824,76 грн. за надані за договором про надання послуг №20/05-1 від 20.05.2024, але неоплачені послуги, а також, нарахованих за несвоєчасне виконання вказаного обов`язку, пені в сумі 87 216,77 грн., 3 % річних в сумі 18 700,41 грн. та інфляційних втрат в сумі 87 221,29 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.06.2025 у справі № 910/4805/25 позов задоволено частково: до стягнення з відповідача н користь позивача присуджено заборгованість у розмірі 1 221 824,76 грн., 3% річних у розмірі 17 140,53 грн., інфляційні втрати у розмірі 87 221,29 грн., пеню у розмірі 80 457,29 грн. та судовий збір у розмірі 16 879,73 грн., в іншій частині позову - відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 у справі № 910/4805/25 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ЮНІТ» про ухвалення додаткового рішення по справі №910/4805/25 задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн., в іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ АПРОБУД» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просила скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2025 у справі № 910/4805/25 та ухвалити у справі нове рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог повністю

Окрім цього, не погоджуючись із додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 у справі № 910/4805/25, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ АПРОБУД» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просла скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 у справі № 910/4805/25 в частині задоволення вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. та ухвалити нове рішення - про відмову у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/4805/25 та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2025 (колегія суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Яценко О.В., судді Хрипун О.О., Коробенко Г.П.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ АПРОБУД» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2025 у справі № 910/4805/25 залишено без задоволення; рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2025 у справі № 910/4805/25 залишено без змін.

Окрім цього, постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2025 (колегія суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Яценко О.В., судді Хрипун О.О., Коробенко Г.П.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ АПРОБУД» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 у справі № 910/4805/25 залишено без задоволення; додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 у справі № 910/4805/25 залишено без змін.

06.10.2025 через Електронний кабінет в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ЮНІТ» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/4805/25, в якій заявник просить ухвалити додаткове судове рішення у справі № 910/4805/25, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ АПРОБУД» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ЮНІТ» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 42 447,51 грн.

Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 06.10.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ЮНІТ» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/4805/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Хрипун О.О., Коробенко Г.П.

У період з 06.10.2025 по 09.10.2025 суддя Коробенко Г.П., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, перебував у відпустці.

06.10.2025 (судом зареєстровано 07.10.2025) до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу позивача, які підлягають розподілу між сторонами, в якому заявник просив зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в Північному апеляційному господарському суді, які підлягають розподілу між сторонами, які сукупно не будуть перевищувати 10 000,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2025 у справі № 910/4805/25 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ЮНІТ» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/4805/25, розгляд якої ухвалено здійснювати без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено іншим учасникам справи строк для подання пояснень щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ЮНІТ» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/4805/25 впродовж 7 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

13.10.2025 (судом зареєстровано 14.10.2025) до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу позивача, які підлягають розподілу між сторонами, аналогічне за змістом раніше поданому.

Дослідивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення, матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку про те, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ЮНІТ» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/4805/25 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно із ст. 221 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України):

- якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1);

- у випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 2);

- у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу (ч. 3).

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (п. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частина 1 ст. 124 ГПК України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Водночас за приписами ч. 2 ст. 124 ГПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, за приписами ГПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат сторона має подати до суду разом з першою заявою по суті спору, якою відповідно до приписів ГПК України в суді апеляційної та касаційної інстанції є апеляційна та касаційна скарга, а також відзиви на апеляційну та касаційну скаргу, а докази понесення таких витрат - до винесення постанови або протягом п`яти днів після ухвалення постанови, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву

З матеріалів справи слідує, що:

- у відзиві на апеляційну скаргу (в новій редакції) позивач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи в апеляційній інстанції, що складає суму витрат на професійну правову допомогу орієнтовно у розмірі 20 000,00 грн., а також вказав, що докази понесених судових витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;

- заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ЮНІТ» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/4805/25 надійшла до суду 06.10.2025, тобто у п`ятиденний строк після прийняття судом апеляційної інстанції постанови.

Отже, матеріалами справи підтверджується дотримання позивачем, як строків подання попереднього (орієнтовного) розрахунок суми судових витрат, так і строків подання доказів понесення таких витрат.

Частини 1 та 2 ст. 126 ГПК України встановлює, що:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;

- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Під час розгляду справи № 910/4805/25 в суді апеляційної інстанції інтереси позивача представляв адвокат Кісенко Вікторія Володимирівна на підставі договору про надання правової допомоги № 01/10 від 04.10.2024.

Колегією суддів встановлено, що Кісенко Вікторія Володимирівна є адвокатом в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру адвокатів України, та має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2308 від 17.05.2011.

Наданими позивачем документами підтверджено наступне.

01.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ЮНІТ» (клієнт) та адвокатом Кісенко В.В. (адвокат) було укладено Договір про надання правової допомоги №01/10. (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору за цим Договором адвокат надає клієнту правову допомогу на умовах, передбачених Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», здійснює захист та представництво інтересів клієнта, надає інші види правової допомоги.

Відповідно до п. 1.2. Договору детальний зміст, опис, обсяги та строки надання правової допомоги можуть бути визначені підписаним сторонами завданням, довіреністю, ордером.

Відповідно до п. 1.3. Договору юридичні послуги надаються на виконання п.н.1.1, 1.2 даного Договору та полягають в: надання консультацій, роз`яснень, усних та письмових довідок з правових питань; складання заяв, скарг, підготовка договорів, додаткових угоди, звернень та інших документів правового характеру; представництво в судах, в органах державної виконавчої служби, в усіх інших органах державної влади та місцевого самоврядування, перед фізичними особами та юридичними особами.

Відповідно до п. 3.1. Договору за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) в розмірі, визначеному Додатками до цього Договору.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що клієнт уповноважує адвоката нести розумні витрати, пов`язані з наданням правової допомоги за цим Договором, та зобов`язується відшкодувати такі витрати за умови їх документального підтвердження та попереднього погодження з клієнтом.

Згідно з п. 5.1. Договору цей Договір вступає в дію з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2025 року. Якщо до завершення строку дії Договору жодна із сторін письмово не заявила про його припинення, він вважається продовженим на наступний рік на тих самих умовах.

Згідно з п. 1 Завдання № 2 від 29.07.2025 до Договору про надання правової допомоги №01/10 від 01.10.2024 (далі - Завдання) в рамках даного завдання клієнт доручає адвокату надавати юридичну допомогу в підготовці всіх необхідних документів для розгляду в Північному апеляційному господарському суді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПБК АПРОБУД» на рішення Господарського суду м. Києва від 27.06.2025 у справі № 910/4805/25 з усіма правами, що надані стороні по справі.

Відповідно до п. 2 Завдання сторони погодили наступний зміст та обсяг правової допомоги, що надається Адвокатом за цим Завданням:

- підготувати відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПБК АПРОБУД» на рішення Господарського суду м. Києва від 27.06.2025 у справі № 910/4805/25.

- представляти клієнта в Північному апеляційному господарському суді з усіма правами (без обмежень повноважень) наданими позивачу;

- надавати інші види професійної правничої (правової) допомоги, пов`язаної з розглядом вказаної судової справи в Північному апеляційному господарському суді.

Згідно з п. п. 3, 4 Завдання розмір гонорару (винагороди) адвоката за даним Завданням становить 40 000,00 грн. та сплачується клієнтом протягом 30-ти днів після прийняття апеляційним судом постанови.

Акт наданих послуг № 2 від 02.10.2024 до Договору про надання правової допомоги №01/10 від 01.10.2024 (далі - Акт) між Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ЮНІТ») та адвокатом Кісенко В.В. на суму 42 447,51 грн. містить опис обсягу наданих послуг, а саме:

1. професійна правнича допомога у справі № 910/4805/25 (ціна за послугу - 40 000,00 грн.):

- підготовка відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПБК АПРОБУД» на рішення Господарського суду м. Києва від 27.06.2025 - 5 годин;

- підготовка відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПБК АПРОБУД» на додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 28.07.2025 - 4 години;

- підготовка заперечення на клопотання про витребування оригіналів змінних рапортів роботи техніки під Акти наданих послуг - 5 годин;

- підготовка заперечення на клопотання визнання помилковим віднесення судом першої інстанції даної справи до категорії малозначних справ - 5 годин;

- підготовка заперечення про врахування висновків щодо застосування норм права, сформованих в постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду у справі № 910/4240/23 від 11.01.2024 року та в постанові КГС ВС від 17 серпня 2021 року у справі « 910/16308/20 - 3 години;

- підготовка заперечення про призначення у справі комплексної будівельно-технічної та економічної судової експертизи та зупинення провадження у справі до надходження висновку експерта разом з матеріалами даної справи - 6 годин;

- підготовка клопотання про доручення до матеріалів справи додаткових доказів у справі - 5 годин;

- участь у судових засіданнях 10.09.2025 та 01.10.2025.

2. витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги - проїзд адвоката залізничним транспортом для участі в судових засіданнях 10.09.2025 та 01.10.2025 (ціна - 2 447,51 грн.).

Вказаним Актом засвідчено, що клієнт не має будь-яких претензій щодо якості виконаних робіт (наданих послуг).

Окрім цього, в додатках до Акту заявником подано 4 проїзних квитки, якими підтверджується витрати на проїзд адвоката з міста Дніпро до міста Київ та зворотній шлях 10.09.2025 та 01.10.2025, сумарна сума вказаних квитків складає 2 447,51 грн., що підтверджується вартістю чотирьох посадкових документів АТ «Укрзалізниця».

Доказів оплати наданих послуг матеріали справи не містять, проте колегія суддів зауважує на тому, що не є підставою для відмови у стягнення витрат на професійну правничу допомогу відсутність надання доказів їх оплати позивачем, оскільки витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України). Вказана правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає позицію щодо юридичного терміну «фактично понесені» витрати на правову допомогу, згідно з якою в ситуації, коли заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, але він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями на користь особи, яка представляла заявника протягом провадження у Європейському суді з прав людини, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Тогджу проти Туреччини», заява № 27601/95, п. 158, від 31 травня 2005 року; «Начова та інші проти Болгарії», заяви №№ 43577/98 і 43579/98, п. 175, ECHR 2005 VII; «Імакаєва проти Росії», заява № 7615/02, ECHR 2006 XIII; «Карабуля проти Румунії», заява № 45661/99, п. 180, від 13.07.2010; «Бєлоусов проти України», заява № 4494/07, п. 116, від 07.11.2013.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт надання позивачу адвокатом Кісенко В.В. послуг на заявлену до стягнення суму.

Щодо обставин, пов`язаних з визначенням розміру витрат на правничу допомогу при розгляді справи судом першої інстанції, слід зазначити таке.

Частинам 1 та 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Так, за змістом ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст. 129 ГПК України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7,9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7,9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

06.10.2025 (судом зареєстровано 07.10.2025) до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу позивача, які підлягають розподілу між сторонами, в якому заявник просив зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в Північному апеляційному господарському суді, які підлягають розподілу між сторонами, які сукупно не будуть перевищувати 10 000,00 грн.

13.10.2025 (судом зареєстровано 14.10.2025) до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу позивача, які підлягають розподілу між сторонами, аналогічне за змістом раніше поданому.

Вказані клопотання обґрунтовані тим, що:

- заявлені позивачем витрати не є співмірними зі складністю справи (яка віднесена до категорії малозначних справ), часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих послуг та ціною позову, оскільки справа не вирізняється особливою складністю;

- в суді першої інстанції, де обсяг послуг та витраченого часу був не меншим, ніж в апеляційній інстанції, першою інстанцією було стягнуто з відповідача додатковим рішенням 15 000,00 грн., і це додаткове рішення було залишено без змін Північним апеляційним господарськім судом в цій справі;

- позивач зазначає явно завищені витрати часу на підготовку клопотань та заперечень під час розгляду справи апеляційним судом, оскільки, тоді як позивач витратив на підготовку відзиву на апеляційну скаргу 4 години, то на підготовку інших менш складних і об`ємних процесуальних документів позивач вказує, що витратив більше часу, що є необгрунтованим та, по суті, є намаганням штучно завищити дійсний час, витрачений на підготовку таких документів;

- представник позивача не був позбавлений права прийняти участь в судових засіданнях від час розгляду справи судом апеляційної інстанції в режимі відеоконференції через будь-який суд в місті Дніпрі або поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів, а тому витрати за проїзд до міста Києва в сумі 2 447,51 грн. не підлягають стягненню з відповідача.

Щодо вказаного колегія суддів зазначає про таке.

За змістом ч. 3 ст. 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).

Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Слід зауважити на тому, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України.

Частинам 1 та 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

З матеріалів справи слідує, що у Договорі сторонами погоджено фіксований розмір гонорару.

В свою чергу відповідачем фактично не вказано, в чому саме полягає невідповідність визначеної в Договорі фіксованої суми гонорару 40 000,00 грн. на юридичний супровід в суді апеляційної інстанції вимогам чинного законодавства та обставинам справи, не наведено конкретних посилань на розмір відповідних ринкових цін та не мотивовано, в чому саме полягає така не співмірність.

При цьому відповідач не був позбавлений навести середній розмір ринкових цін на професійну правничу допомогу виходячи саме з фіксованого розміру гонорару та, виходячи з вказаного, доводити неспівмірність заявленої позивачем до стягнення суми, проте вказаного відповідачем зроблено не було.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу, що участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції для учасника судового процесу (його представника) є передбаченим процесуальним законодавством правом, а не обов`язком, у зв`язку з чим колегія суддів відхиляє доводи відповідача про відсутність підстав у задоволенні витрати за проїзд до міста Києва в сумі 2 447,51 грн.

Проте, колегія суддів вказує на наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/1929/19 від 09.06.2022

За практикою Верховного Суду у справах № 756/2114/17 і № 911/3386/17 зазначено, що оскільки правова позиція позивача в судах попередніх інстанцій не змінювалася, то не підтверджується наявність об`єктивної необхідності для адвокатів, які надавали правову допомогу відповідачу в судах попередніх інстанцій, вивчати додаткові джерела права, бо відповідач не міг бути необізнаним із позицією позивача, законодавство, яким регулюється спір у справі, документи й доводи, якими позивач обґрунтовував свої вимоги й інші обставини, отже підготовка цієї справи в суді касаційної інстанції не вимагала великого обсягу юридичної й технічної роботи.

Колегія суддів зазначає про наступне:

- правова позиція позивача не змінювалась протягом розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, представництво його інтересів здійснювалось тим самим адвокатом, адвокат, який складав відзив на апеляційну скаргу та інші заперечення, клопотання, був обізнаний з обставинами даної справи.

З огляду на ступінь складності справи, наданий адвокатом обсяг послуг, затрачений ним час на надання таких послуг, колегія суддів вважає, що розмір заявлених позивачем витрат на правову (правничу) допомогу, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), такі витрати не мають характеру необхідних і неспіврозмірні з виконаною роботою у суді апеляційної інстанції, отже їх розмір є необґрунтованими у зазначеному вище розмірі.

Враховуючи наведене, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин справи, колегія суддів, дійшла висновку, що заявлений позивачем до відшкодування розмір судових витрат на правову допомогу не відповідає критеріям обґрунтованості, розумності, співмірності та пропорційності, а також у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг є завищеним, а відтак стягненню підлягають витрати позивача на професійну правничу допомогу у загальній сумі 20 000,00 грн.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на наступне.

У ч. 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем вказано, що ним понесено транспортні витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги, (проїзд адвоката залізничним транспортом для участі в судових засіданнях 10.09.2025 року та 01.10.2025 року).

В додатках до Акту заявником подано 4 проїзних квитки, якими підтверджується витрати на проїзд адвоката з міста Дніпро до міста Київ та зворотній шлях 10.09.2025 та 01.10.2025, сумарна сума вказаних квитків складає 2 447,51 грн. (623,20 + 623,20 + 623,20 + 577,91), що підтверджується вартістю чотирьох посадкових документів АТ «Укрзалізниця».

Враховуючи, що матеріали справи містять докази понесення позивачем транспортних витрат, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають зазначені витрати в сумі 2 447,51 грн.

Таким чином, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ЮНІТ» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/4805/25 колегією суддів задовольняється частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244, 252 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ЮНІТ» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/4805/25 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ АПРОБУД» (03142, місто Київ, пров.Приладний, будинок 10, офіс 207/3, ідентифікаційний код юридичної особи 39639848) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ЮНІТ» (49064, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул.Качалова, будинок 1, ідентифікаційний код юридичної особи 44433928) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. та витрати пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції (транспортні витрати) у розмірі 2 447 (дві тисячі чотириста сорок сім) грн. 51 коп.

3. В іншій частині вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ЮНІТ» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/4805/25 відмовити

4. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/4805/25.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 20.10.2025.

Головуючий суддя О.В. Яценко

Судді О.О. Хрипун

Г.П. Коробенко