УХВАЛА

м. Київ

20.10.2025Справа № 910/12624/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця Бурмича Сергія Миколайовича про забезпечення позову у справі

за позовом фізичної особи-підприємця Бурмича Сергія Миколайовича

до фізичної особи-підприємця Чирви Олександра Івановича

про стягнення 1435450,74 грн., зобов`язати вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Бурмич Сергій Миколайович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця Чирви Олександра Івановича, в якому просив стягнути за договором оренди нерухомого майна від 21.01.2024 № 21/01/24 орендної плати в сумі 586800 грн., 2330,79 грн. інфляційних втрат, 4437,17 грн. трьох процентів річних, 45850,78 грн. пені, 29340 грн. штрафу, 766692 грн. збитків; зобов`язати відповідача сплатити позивачу грошову суму в розмірі 1435450,74 грн. шляхом її перерахування за вказаними реквізитами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.11.2025 року.

17.10.2025 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Дана заява обґрунтована тим, що 25.01.2024 між позивачем, як орендодавцем, та відповідачем, як суборендарем, укладено договір суборенди нерухомого майна №2301/24-1 від 23.01.2024 та Акт прийому - передачі в оренду нежитлового приміщення, за яким орендодавець передав, а орендар прийняв майно - частину нерухомості, за адресою: м. Київ, вул. Баренбойма, буд. 5, у стані, придатному для користування відповідно до мети оренди, а також обладнання та інше майно, що знаходилось в орендованому приміщенні.

У подальшому, відповідач надіслав позивачу повідомлення про дострокове припинення договору у зв`язку з господарською необхідністю з 16.06.2025, однак для підписання акту прийому - передачі (повернення) майна з оренди відповідач не з`явився.

Водночас, за доводами позивача, відповідач залишив орендоване майно та обладнання в пошкодженому та не придатному до використання стані. Так, згідно зі складеним на замовлення позивача висновком, розмір завданих позивачу збитків становить 766 692,00 грн., з яких: реальні збитки - 179 892,00 грн., упущена вигода - 586 800,00 грн.

До того ж, у відповідача виникли зобов`язання з орендної плати за червень, липень та серпень 2025 року у розмірі - 195 600,00 грн. за кожний місяць.

За наведених обставин позивач зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову в спірних правовідносинах може призвести до утруднення виконання чи до невиконання майбутнього рішення суду в разі задоволення позову.

Отже, позивач просив накласти арешт на грошові кошти, що належать відповідачу, на всіх його рахунках в усіх банківських абр фінансово-кредитних установах, на все рухоме та нерухоме майно, виявлене під час виконання ухвали суду про забезпечення позову, в межах суми позову 1435450,74 грн.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позов. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 79 ГПК України).

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Водночас, позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні статей 76, 77 ГПК України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів щодо забезпечення позову, та які би свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Також, до заяви про забезпечення позову не надано доказів вчинення або наміру вчинення відповідачем дій щодо відчуження ним свого майна.

До того ж, звернувшись із проханням накласти арешт на грошові кошти відповідача у межах суми грошової вимоги, позивачем не надано інформації про наявність у відповідача банківських рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті.

Разом із цим, частинами 1, 2 статті 144 ГПК України передбачено, що ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

У постанові Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 320/3560/18 зазначено, що відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про вжиття заявлених заходів забезпечення позову в даній справі.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 140, 234, 235 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Бурмича Сергія Миколайовича про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набирає законної після її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Дата підписання: 20.10.2025 року.

Суддя К.В. Полякова