РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.10.2025Справа № 910/6835/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон»

про стягнення 36 676,19 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» (далі - позивач, Компанія) з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (далі - відповідач, Товариство) про стягнення 36 676,19 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 відкрито провадження у справі № 910/6835/25 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Копія вказаної ухвали суду доставлена сторонам до електронних кабінетів 11.06.2025 о 00:22 год. та відповідно до приписів статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) вважається врученою 12.06.2025.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався та вказаний документ суду не подав.

Згідно з частиною четвертою статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до частини дев`ятої статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 202 ГПК України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

04.11.2024 Компанією і ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/216629190 щодо транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

25.10.2023 о 23 год. 35 хв. у м. Івано-Франківську по вул. Мазепи, 142А, сталася дорожньо-транспортна пригода: водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи маневр обгону, не дотримався безпечного бокового інтервалу, у зв`язку з чим допустив зіткнення із транспортним засобом марки «BMW 535 XI», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який за інерцією допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

ДТП сталася з вини водія автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Івано-Франківського місткого суду Івано-Франківської області від 05.12.2023 у справі № 344/20556/23, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

До позивача звернувся ОСОБА_2 27.10.2023 із заявою про відшкодування матеріального збитку.

Слід зазначити, що розмір страхового відшкодування, а саме 73 352,37 грн, підтверджується такими документами:

- ремонтною калькуляцією від 04.01.2024 № YT120701оп;

- договором про погодження розміру та умов здійснення страхового відшкодування від 08.01.2024;

- страховим актом від 04.09.2023 № G-17354-1.

Згодом позивач дізнався, що цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи також було забезпечено Товариством за полісом № ЕР/212928093 щодо транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 (ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну складає 160 000,00 грн; франшиза - 0,00 грн).

Перед виплатою страхового відшкодування потерпілому позивач звернувся до відповідача із повідомленням про настання події (повідомлення №120701 - лист від 30.10.2023 № 5212/24-101), та згодом із листом (від 17.01.2024 №320/24-101) про погодження розміру виплати особі, яка має право на отримання відшкодування.

Втім, відповідач відповіді на вказані вище листи не надав, доказів протилежного суду не надано.

Позивач перерахував страхове відшкодування потерпілому ( ОСОБА_2 ) у розмірі 73 352,37 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 19.01.2024 № 24097.

19.03.2025 позивач надіслав відповідачу заяву (претензію) про виплату страхового відшкодування № 17354/ІНС.

Товариство надіслало Компанії листа від 04.04.2025 № 02-25-360-ТС, в якому відмовило у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що позивачем не було подано заяву про виплату страхового відшкодування впродовж одного року.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про страхування» предмет договору страхування може бути застрахований за одним договором страхування та за згодою страхувальника кількома страховиками (співстрахування).

Відповідно до пункту 17.3 статті 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

Вказаним Законом також врегульовано діяльність Моторного (транспортного) страхового бюро України, яке згідно з пунктом 39.1 ст. 39 Закону є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з підпунктом а пункту 7.2 Статуту Моторного (транспортного) страхового бюро України, затвердженого протоколом Загальних зборів членів МТСБУ від 24.01.2005 № 18 та погодженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 01.02.2005 №3470, члени Бюро зобов`язані виконувати рішення та дотримуватись положень установчих та внутрішніх нормативних документів Бюро, затверджених органами управління Бюро відповідно до їх компетенції.

Відповідно до Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів затвердженого протоколом Президії МТСБУ від 26.02.2020 № 464/2020 (далі - Порядок), яка діяла на дату ДТП - 25.10.2023, його завданням є забезпечення справедливого, неупередженого та своєчасного врегулювання страховиками вимог про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортних пригод, та забезпечення ефективного захисту майнових прав відповідальних за таку шкоду осіб, цивільно-правова відповідальність яких застрахована на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з вказаним Порядком останній є внутрішнім нормативним документом МТСБУ, що є обов`язковим для виконання усіма членами МТСБУ і поширюється на врегулювання страхових випадків, інформація про настання яких отримана членами МТСБУ після 01 березня 2020 року.

Пунктом 2.1 статті 2 Порядку визначено, що наявність на момент укладення внутрішнього договору страхування в єдиній централізованій базі даних МТСБУ відомостей про інші чинні внутрішні договори страхування, укладені по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, визнається достатнім доказом виконання страхувальником зобов`язання при укладенні внутрішнього договору страхування повідомити страховика про інші внутрішні договори страхування (обов`язки страхувальника, що передбачені пунктом 3 частини першої статті 989 ЦК України та пункту 17.3 статті 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Отже, чинне законодавство дозволяє страхувальнику укладати декілька договорів страхування щодо одного об`єкта страхування з різними страховиками.

Відповідно до пункту 5.1 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив страхове відшкодування, у разі, якщо визначений ним розмір шкоди не перевищує сукупного розміру страхових сум, за відповідну шкоду, за усіма чинними на дату страхового випадку внутрішніми договорами страхування, визнається особою, яка надала послуги з відшкодування збитків, і згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону 1961 має право на отримання страхового відшкодування від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу внутрішні договори страхування.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З огляду на встановлені судом вище обставини, суд зазначає, що позивачем здійснено виплату суми страхового відшкодування.

Водночас, згідно з пунктом 3.2 статті 3 Порядку страховик, який отримав інформацію про подію, яка має ознаки страхового випадку за декількома внутрішніми договорами страхування, для забезпечення участі усіх страховиків за такими договорами страхування повинен:

а) невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дати надходження інформації про страховий випадок, повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які внесли до єдиної централізованої бази даних МТСБУ відомості про інші внутрішні договори страхування, які є дійсними на дату настання події, що містить ознаки страхового випадку;

б) забезпечити можливість іншим страховикам, які також застрахували той самий об`єкт, приймати участь в розслідуванні страхового випадку (зокрема, у огляді наявних документів та пошкодженого (знищеного) майна);

в) повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які внесли до єдиної централізованої бази даних МТСБУ відомості про інші внутрішні договори страхування, які є дійсними на дату настання події, що містить ознаки страхового випадку, про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування не пізніше ніж за три робочі дні до дати її проведення.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, інформацію про страховий випадок позивач отримав 27.10.2023, а поінформував відповідача про настання події листом від 30.10.2023 №5212/24-101, тобто в межах визначеного Порядком строку.

Також позивач звертався з пропозицією погодити розмір страхового відшкодування.

У свою чергу, відповідач не відреагував на вказані звернення позивача та не довів порушення позивачем Порядку.

Згідно з пунктом 5.3 Порядку Страховик за Внутрішнім договором страхування якого настала подія, що має ознаки страхового випадку, але проведення виплати страхового відшкодування здійснено згідно з цим Порядком іншим страховиком і розмір шкоди не перевищує загального розміру страхових сум, за відповідну шкоду, за усіма чинними на момент настання страхового випадку Внутрішніми договорами страхування, зобов`язаний здійснити страхове відшкодування такому іншому страховику протягом 15 днів з дати отримання заяви про виплату страхового відшкодування та у розмірі, визначеному відповідно до пункту 5.2 цієї статті.

Пунктом 5.4 Порядку передбачено, що невиконання страховиком пункту 5.3 цієї статті є порушенням цього Порядку.

З огляду на викладене, спірні правовідносини врегульовано Порядком і відповідач був зобов`язаний здійснити страхове відшкодування позивачу протягом 15 днів з дати отримання заяви про виплату страхового відшкодування у розмірі 36 676,19 грн (50 % від 73 352,37 грн).

За вказаних обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів у сумі 36 676,19 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем не подано доказів на підтвердження заперечень проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (03067, м. Київ, вул. Гарматна, 8, приміщення 6, код 20080515) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 9, код 20113829) 36 676 (тридцять шість тисяч шістсот сімдесят шість) грн 19 коп. та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 17.10.2025.

Суддя О.Г. Удалова