УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

15.10.2025Справа № 910/12705/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., розглянувши

заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк»

про забезпечення позову

у справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк»

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТС Трейдінг Україна»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Петрол Менеджмент»

3) Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТС Рітейл»

4) Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТС Рітейл Буковина»

5) Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТС Рітейл Поділля»

6) Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТС Рітейл Галичина»

7) Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТС Трейдінг»

8) ОСОБА_1

9) ОСОБА_2

про стягнення 31 729 102,58 грн

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк», позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТС Трейдінг Україна» (далі - ТОВ «ГТС Трейдінг Україна», відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Петрол Менеджмент» (далі - ТОВ «Інвест Петрол Менеджмент», відповідач-2), Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТС Рітейл» (далі - ТОВ «ГТС Рітейл», відповідач-3), Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТС Рітейл Буковина» (далі - ТОВ «ГТС Рітейл Буковина», відповідач-4), Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТС Рітейл Поділля» (далі - ТОВ «ГТС Рітейл Поділля», відповідач-5), Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТС Рітейл Галичина» (далі - ТОВ «ГТС Рітейл Галичина», відповідач-6), Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТС Трейдінг» (далі - ТОВ «ГТС Трейдінг», відповідач-7), ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_3 , відповідач-8), ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , відповідач-9) про солідарне стягнення заборгованості у сумі 31 729 102,58 грн за договором про відкриття кредитної лінії № 25/25 від 12.03.2025.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення позичальником - ТОВ «ГТС Трейдінг Україна» (відповідачем-1) зобов`язань щодо повного та своєчасного повернення коштів за кредитним договором № 25/25 від 12.03.2025, внаслідок чого у ТОВ «ГТС Трейдінг Україна» утворилась заборгованість. Також позивач вказує, що обов`язок повернути вказану заборгованість виник і у поручителів - ТОВ «Інвест Петрол Менеджмент» (відповідач-2), ТОВ «ГТС Рітейл» (відповідач-3), ТОВ «ГТС Рітейл Буковина» (відповідач-4), ТОВ «ГТС Рітейл Поділля» (відповідач-5), ТОВ «ГТС Рітейл Галичина» (відповідач-6), ТОВ «ГТС Трейдінг» (відповідач-7), ОСОБА_1 (відповідач-8), ОСОБА_2 (відповідач-9) в силу договорів поруки № 61-П/25 від 12.03.2025, 62-П/25 від 12.03.2025, 63-П/25 від 12.03.2025, 64-П/25 від 12.03.2025, 66-П/25 від 12.03.2025, 67-П/25 від 12.03.2025, 68-П/25 від 12.03.2025, 69-П/25 від 12.03.2025, якими забезпечувалось повернення кредиту.

Разом із позовною заявою АТ «Сенс Банк» подало заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно (рухоме і нерухоме), що належать відповідачам, в межах суми позову 31 729 102,58 грн.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що існує ризик того, що невжиття заходів забезпечення у вигляді накладення арешту на грошові кошти та майно боржників може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення, у разі задоволення позову, внаслідок зменшення наявних у відповідачів коштів, відчуження чи зникнення їх майна.

Зі свого боку ТОВ «ГТС Трейдінг Україна» (відповідач-1) подав заперечення проти застосування заходів забезпечення позову, в якому вказав, що заявлені позивачем заходи не відповідають критерію співмірності та адекватності, оскільки виконання кредитних зобов`язань за договором № 25/25 від 12.03.2025 і так забезпечене укладеними з банком угодами про заставу майна позичальника та поручителів на загальну суму 34 544 538,69 грн, що значно більше, ніж сума позовних вимог АТ «Сенс Банк».

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 136 ГПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (ст. 136, 137 ГПК України).

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову (п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, тощо).

При цьому, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтями 73, 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову та їх оцінка судами з належним відображенням у судових рішеннях висновків здійсненої оцінки.

У якості підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти та майно відповідачів банк вказує на наявність ризику умисного ухилення позичальника та поручителів від виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, в разі ухвалення такого рішення на користь позивача, що може виявитися у вигляді виведення боржниками наявних у них грошових коштів з власних рахунків, відчуження належного їм майна.

Разом з цим заявник не надав будь-яких доказів того, що позичальником та поручителями вчиняються якісь дії, спрямовані на відчуження свого майна і коштів, їх зникнення, зменшення, чи доказів того, що відповідачі якимось чином будуть ухилятися від виконання судового рішення у майбутньому у разі задоволення позову.

Також позивач не надав належних доводів та доказів на підтвердження того, що невжиття цих заходів може ускладнити або унеможливити виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Натомість із заперечень відповідача-1 та наданих ним доказів вбачається, що кредитні зобов`язання, за якими банк просить стягнути борг, вже й так були забезпечені на користь банку забезпечувальними угодами - заставою майна боржників та їх майнових прав, наявність яких позивач замовчав.

Відповідно до вказаних договорів загальна вартість предметів застави становить 34 544 538,69 грн. Отже вартість виконання зобов`язань за кредитним договором забезпечене заставою товарів та часток в статутному капіталі товариств (34 544 538,69 грн) перевищує розмір позовних вимог (31 729 102,58 грн), відтак, суд вважає, що відсутня необхідність у забезпеченні позову заявленим способом, оскільки застава майнового поручителя передбачає арешт відповідного майна та забезпечить можливість виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Таким чином припущення позивача щодо можливого утруднення виконання майбутнього рішення суду є необґрунтованим та не є підставою для вжиття відповідних заходів (постанова Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову"), адже на ряду із зазначенням заходів забезпечення позову має бути доведено існування правових підстав для їх застосування - обґрунтованої ймовірності виникнення негативних наслідків в результаті незастосування судом забезпечувальних заходів.

Поряд з цим стала судова практика Верховного Суду передбачає обов`язок саме заявника довести обґрунтованість заяви про забезпечення позову, а не перекладати тягар доказування на боржника. Вказана позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 № 914/1570/20, в постановах Верховного Суду від 05.04.2023 № 915/577/22, від 13.02.2023 № 922/1737/22.

Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 137 ГПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У даному випадку задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно відповідачів в межах суми позову 31 729 102,58 грн фактично вирішує спір по суті позовних вимог щодо стягнення кредитної заборгованості без розгляду самої справи.

Водночас згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Суд зазначає, що невиконання відповідачами своїх обов`язків за кредитним договором та договорами поруки перед банком не є підставою, передбаченою законом, для вжиття заходів забезпечення позову та не свідчить про неможливість виконання рішення суду, а становить предмет розгляду спору, переданого на вирішення суду позивачем.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Сенс Банк» про забезпечення позову слід відмовити.

Згідно з ст. 129 ГПК України судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у разі відмови у задоволенні такої заяви, покладається на заявника (позивача).

Враховуючи викладене, керуючись ст. 129, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Сенс Банк» про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та з цього часу може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, визначеними ст.ст. 256-259 ГПК України.

Суддя Головіна К. І.