ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" жовтня 2025 р. Cправа № 902/717/24

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Андрущенко Г.В.,

представники сторін не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Живана Органікс" (вул. Чехова, б. 29, офіс 302, м. Вінниця, 21000)

до: Kurpfalz-Teevertriebsgesellschaft mbh (Siemensstr 4-6 D-67227 Frankenthal/Pfalz, Germany)

про: стягнення 3508,54 євро

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Живана Органікс" до Kurpfalz-Teevertriebsgesellschaft mbh про стягнення 3508,54 євро заборгованості, з яких 3482,00 євро - основного боргу та 26,54 євро - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за контрактом №02/24 від 08.02.2024, в частині повної оплати за поставлений товар.

Ухвалою суду від 02.07.2024 відкрито провадження у справі № 902/717/24 за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання у справі. Провадження у даній справі зупинене до надходження відповіді компетентного органу Федеративної Республіки Німеччини цієї сторони у справі - Kurpfalz-Teevertriebsgesellschaft mbh.».

29.07.2024 до суду від позивача надійшов супровідний лист з належним чином посвідченим перекладом на німецьку мову визначених ухвалою суду документів які судом направлено до компетентного органу Федеративної Республіки Німеччини з метою вручення судових документів відповідачу.

11.03.2025 до суду від компетентного органу Федеративної Республіки Німеччини - Департаменту юстиції та захисту прав споживачів Сенату надійшов супровідний лист на мові запитуваної держави щодо розгляду доручення про вручення судових документів представнику відповідача.

Ухвалою суду від 12.03.2025 зобов`язано позивача в 5-ти денний строк з дня отримання цієї ухвали надати суду нотаріально посвідчений переклад на державну мову України супровідного листа щодо розгляду доручення про вручення судових документів представнику відповідача на території Федеративної Республіки Німеччини, з поверненням даного документу.

18.03.2025 до суду від позивача надійшов супровідний лист з належним чином посвідченим перекладом на німецьку мову визначених ухвалою суду документів які судом направлено до компетентного органу Федеративної Республіки Німеччини з метою вручення судових документів відповідачу.

21.03.2025 судом направлено судове доручення до компетентного органу Федеративної Республіки Німеччини - Департаменту юстиції та захисту прав споживачів Сенату, з проханням вручити ухвалу Господарського суду Вінницької області від 02.07.2024 року про відкриття провадження у справі №902/717/24 та позовну заяву б/н від 26.06.2024 Kurpfalz-Teevertriebsgesellschaft mbh (Siemensstr 4-6 D-67227 Frankenthal/Pfalz.

13.05.2025 до суду від компетентного органу Федеративної Республіки Німеччини - Департаменту юстиції та захисту прав споживачів Сенату надійшов супровідний лист на мові запитуваної держави.

Ухвалою суду від 19.05.2025 призначено судове засідання для вирішення питання щодо поновлення провадження у справі №902/717/24 на 09.06.2025.

На визначену судом дату в судове засідання з`явився представник позивача.

За наслідками судового засідання суд протокольною ухвалою відклав питання про поновлення провадження у справі.

Ухвалою суду від 13.06.2025 зобов`язано позивача в 5-ти денний строк з дня отримання цієї ухвали надати суду належним чином (нотаріально) посвідчений переклад на німецьку мову позовної заяви з додатками, ухвали Господарського суду Вінницької області від 02.07.2024 року про відкриття провадження у справі №902/717/24. ухвали Господарського суду Вінницької області від 13.06.2025 року у справі №902/717/24, прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів.

Вказаною ухвалою призначено судове засідання у справі на 10.09.2025. У випадку неотримання господарським судом Вінницької області до 10.09.2025 року від компетентного органу Федеративної Республіки Німеччина підтвердження про вручення судових документів відповідачу призначити резервну дату судового засідання на 08.10.2025.

На визначену судом дату 10.09.2025, представники сторін правом участі у судовому засіданні не скористались.

04.08.2025 до суду від компетентного органу Федеративної Республіки Німеччини - Департаменту юстиції та захисту прав споживачів Сенату надійшов супровідний лист на мові запитуваної держави, зі змісту якого вбачається, що прохання не вручено.

Ухвалою суду від 10.09.2025 розгляд справи перенесено на резервну дату судового засідання на 08.10.2025.

Представник позивача правом участі в у судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 статті 14 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року, яка була імплементована в національне законодавство Законом України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" від 19.10.2000 р. №2052-III і набрала чинності для України з 26.11.2000 року, кожна Договірна Держава може заявити, що суддя незалежно від

положень частини першої цієї статті може постановити рішення,

навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або

безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови:

a) документ було передано одним із способів, передбачених

цією Конвенцією,

b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя

визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше

шість місяців,

c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на

всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи

запитуваної Держави.

Враховуючи, що прохання було передано способом, що передбачено Конвенцією, з дати направлення документа сплинуло більше року та усі можливі способи для вручення прохання були вжиті, суд вважає за можливе ухвалити рішення у вказаній справі.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13,74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання сторін.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення.

В судовому засіданні 08.10.2025 в зв`язку з неявкою учасників справи на проголошення вступної та резолютивної частини рішення остання долучена до матеріалів справи без проголошення.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

08.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Живана Органікс" (продавець, експортер, позивач) та Kurpfalz-Teevertriebsgesellschaft mbh (покупець, імпортер, відповідач) укладено контракт №02/24, згідно пункту 1 якого експортер продає, а імпортер купує товари, перелічені у Додатках до цього Контракту та складові його невід`ємну частину, на умовах, викладених у цьому контракті.

Відповідно до п. 2.2., 2.3 Контракту експортер постачає товари на умовах Інкотермс 2010 згідно з додатком. Термін постачання кожної партії товару визначається в додатку. Експортер здійснює відвантаження товарів перевізнику зі складського приміщення, що розташоване за адресою: вул. Гонти, б. 94, м. Вінниця, Україна, якщо інше не вказано у додатку до контракту.

Ціни та кількість кожної партії товарів, що постачаються, зазначаються у додатку до цього контракту та оформлюються для кожної поставки окремо (п. 3.1 Контракту).

П. 4.1, 4.3 та 4.4 визначено, що валютою контракту являється євро. Платіж за контрактом проводиться шляхом 100% передоплати. Якщо інше не визначено у додатку. Датою оплати товару вважається зарахування грошового переказу на рахунок експортера. Банківські витрати на перерахування коштів у банку імпортера та його банках-кореспондентах несе імпортер, а витрати на перерахуванні коштів у банку експортера несе експортер. Кожне замовлення, зроблене імпортером, вважається прийнятим і підтвердженим тільки після виставлення проформи інвойсу.

П.6.1 визначено, що товар передається та приймається на умовах постачання: FCA- Вінниця, Україна згідно з Інкотермс 2010 (якщо інше не передбачено додатком до Контракту). Моментом відвантаження Товару вважається його передача перевізнику.

П. 9.2 передбачено, що якщо сторони не можуть дійти згоди протягом 90 днів, суперечки та розбіжності мають бути подані на розгляд компетентного державного органу за законами України за місцезнаходженням країни експортера. Договірна юриспруденція визначається за місцезнаходженням експортера.

Згідно з п.10.2 та 10.3 усі додатки до цього контракту є його невід`ємною частиною. Цей контракт набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2024 року.

Додатком №1 від 08.02.2024 до контракту №02/24 від 08.02.2024 сторонами узгоджено асортимент, перелік та вартість товарів, що продаються за контрактом. Експортер зобов`язався продати імпортеру наступні товари: 1) Плоди пшениця сушені, нарізані та просіяні, фракція 2,5 мм (код УКТЗЕД 081340950) у кількості 250 кг загальною вартістю 1155,00 євро; 2) Плоди аронії сушені, нарізані та просіяні, фракція 2,5 мм (код УКТЗЕД) у кількості 250 кг загальною вартістю 1037,50 євро; 3) Сушену мелісу, нарізану та просіяну, фракція 2,5 мм (код УКТЗЕД ) у кількості 250 кг загальною вартістю 920,00 євро. Загальна вартість погодженої сторонами поставки склала 4337,50 євро.

Експортер зобов`язався поставити товари Імпортеру на умовах CPT Frankenthal/Pfalz, Germany. Також наведеним додатком експортером та імпортером були визначені умови оплати вартості товару, що постачається. Перший платіж у сумі 867,50 євро здійснюється імпортером до дня відвантаження товару експортером. Остаточна оплата у розмірі 3470,00 євро здійснюється протягом 14 календарних днів з моменту відвантаження товару експортером.

На виконання контракту №02/24 від 08.02.2024 товар, що був погоджений сторонами у Додатку №1 від 08.02.2024, було передано позивачем перевізнику фізичній особі-підприємцю Байбух Івану Миколайовичу (PE BAIBUKH IVAN ) 11.03.2024, сплачено вартість його перевезення та проведено митне очищення, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною СМР А№221544, електронною митною декларацією 24UA61U0. Також поставлений товар супроводжувався комерційним інвойсом №1G від 08/02/2024 на загальну суму 4337,50 євро та фітосанітраним сертифікатом.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Живана Органікс» було направлено відповідачу інвойс 1G від 08.02.2024 на загальну суму 4337,50 євро.

Відповідач перерахував кошти на рахунок позивача в розмірі 855,50 євро, що підтверджується випискою від 05.03.2024.

Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної СМР А№221544 поставлений товар був отриманий Kurpfalz-Teevertiebsgesellschaft mbn 19.03.2024.

У зв`язку з несплатою відповідачем 3482,00 євро на виконання умов контракту, позивачем 06.05.2024 було направлено на поштову та електронну адреси відповідача претензію №21 про сплату заборгованості за контрактом, однак реагування відповідача на вказану претензію у матеріалах справи відсутні.

Позивач посилається на несвоєчасну та неповну оплату відповідачем товару, поставленого на підставі контракту №02/24 від 08.02.2024 у сумі 3482,00 євро, що і є причиною виникнення спору. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 3482,00 євро та 3 % річних у розмірі 26,54 євро.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за контрактом №02/24 від 08.02.2024 на 3482,00 євро та 3% річних у розмірі 26,54 євро.

Предметом доказування у справі є обставини укладання контракту №02/24 від 08.02.2024, факт поставки товару, строк оплати товару, строк дії контракту, наявність прострочення оплати.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб`єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Відповідно до статті 365 Господарського процесуального кодексу України іноземні суб`єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов`язки, що і суб`єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

П. 9.2 Контракту передбачено, що якщо сторони не можуть дійти згоди протягом 90 днів, суперечки та розбіжності мають бути подані на розгляд компетентного державного органу за законами України за місцезнаходженням країни експортера. Договірна юриспруденція визначається за місцезнаходженням експортера.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Позивачем заявлена до стягнення заборгованість у розмірі 3482,00 євро заборгованості за контрактом №02/24 від 08.02.2024.

Відповідно до ч.1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості у сумі 3482,00 євро заборгованості за контрактом №02/24 від 08.02.2024 відповідачем відповідно до положень статей 13,74 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду справи не надано.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3482,00 євро заборгованості за контрактом №02/24 від 08.02.2024.

Щодо стягнення 3 % річних у розмірі 26,54 євро за період з 26.03.2024 по 26.06.2024, суд зазначає таке.

Згідно з нормами статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В той же час частиною 2 цієї ж статті Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Приписи статті 625 Цивільного кодексу України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Додатку №1 до Контракту №02/24 від 08.02.2024 перший платіж у сумі 867,50 євро здійснюється імпортером до дня відвантаження товару експортером. Остаточна оплата у розмірі 3470,00 євро здійснюється протягом 14 календарних днів з моменту відвантаження товару експортером.

Відповідач перерахував кошти на рахунок позивача в розмірі 855,50 євро, що підтверджується випискою від 05.03.2024.

Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної СМР А№221544 поставлений товар був отриманий Kurpfalz-Teevertiebsgesellschaft mbn 19.03.2024.

З огляду на встановлені судом обставини та зважаючи на те, що товар відвантажено відповідачу 19.03.2024, то днем початку строку нарахування 3% річних є 03.04.2024.

Здійснивши розрахунок 3 % річних за допомогою розрахунку на веб-сайті «Liga закон», суд зазначає, що вірний розмір 3% річних становить 24,26 євро, а не 26,54 євро, які заявлено до стягнення позивачем.

Отже, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 24,26 євро. В частині стягнення 3 % річних в розмірі 2,28 євро слід відмовити.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ч. 1 ст. 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

Натомість відповідачем не надано суду належних доказів на спростовування заявлених позовних вимог.

За вказаних обставин у своїй сукупності, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-80, 86, 91, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Kurpfalz-Teevertriebsgesellschaft mbh (Siemensstr 4-6 D-67227 Frankenthal/Pfalz, Germany) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Живана Органікс" (вул. Чехова, б. 29, офіс 302, м. Вінниця, 21000, ) 3482,00 євро основного боргу, 3 % річних у розмірі 24,26 євро та 3026,19 грн витрат зі сплати судового збору.

В позові в частині стягнення 2,28 євро 3 % річних відмовити.

Витрати зі сплати судового збору в сумі 1,81 грн залишити за позивачем

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Примірник повного судового рішення надіслати позивачу в зареєстрований електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд».

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 15 жовтня 2025 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук.прим.:

1 до справи