номер провадження справи 7/67/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2025 Справа № 908/1016/25

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Лєскіної Ірини Євгенівни, за участі секретаря судового засідання Литвиненко Аліни Олегівни, розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/1016/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю АПЕЛЬМОН ПРАЙМ (69010, м.Запоріжжя, вул.Червона, буд. 34, ідентифікаційний код юридичної особи в )

до відповідача 1: Фізичної особи підприємця Нефьодової Світлані Ростиславівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ),

до відповідача 2: Фізичної особи підприємця Чорненької Лариси Дмитрівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

про стягнення 748292,50 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Українець М.П. (в режимі відеконференції) - дов. б/н від 22.09.2025

Пошелюзний С.В. (в режимі відеконференції) - дов. б/н від 18.09.2025

від відповідача 1: не з`явився

від відповідача 2: не з`явився

Процесуальні дії у справі. Процесуальні питання, вирішені судом.

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (документ сформований в системі Електронний суд 16.04.2025, зареєстрований в канцелярії Господарського суду Запорізької області 16.04.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю АПЕЛЬМОН ПРАЙМ (далі ТОВ АПЕЛЬМОН ПРАЙМ) про стягнення з Фізичної особи підприємця Нефьодової Світлані Ростиславівни та Фізичної особи підприємця Чорненької Лариси Дмитрівни 748986,25 грн надмірно сплаченої орендної плати та штрафних санкцій.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 16.04.2025, здійснено автоматизований розподіл зазначеної позовної заяви між суддями, присвоєно їй єдиний унікальний номер судової справи 908/1016/25 та визначено до розгляду судді Лєскіній І.Є.

Ухвалою суду від 21.04.2025 позовна заява була прийнята до розгляду та було відкрито провадження у справі № 908/1016/25, яке суд ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 14.05.2025 о/об 11 год. 00 хв.

Представником відповідачів 28.04.2025 подано відзив на позовну заяву (зареєстрований в канцелярії Господарського суду Запорізької області 28.04.2025 за вх.№877/08-08/25), в якому представник відповідачів просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачем 12.05.2025 в системі Електронний суд сформовано відповідь на відзив (зареєстрована в канцелярії Господарського суду Запорізької області 12.05.2025 за вх.№9652/08-08/25), в якій просить суд взяти до уваги викладені у відповіді на відзив обставини та задовольнити позовні вимоги повністю.

У судовому засіданні 14.05.2025 брали участь представник позивача та відповідачів.

У судовому засіданні 14.05.2025 суд оголосив прокольну ухвалу про перерву до 11.06.2025 о 12год 00хв.

Представником відповідачів 02.06.2025 в системі Електронний суд (зареєстровано в канцелярії за вх. №11221/08-08/25 від 02.06.2025) сформовано заяву про внесення даних РНОКПП до додаткових відомостей про учасника справи.

Через систему Електронний суд 04.06.2025 (зареєстровано в канцелярії Господарського суду Запорізької області 16.04.2025 за вх.№ 11414/08-08/25) позивачем подано клопотання про долучення доказів.

Представником відповідачів надано заперечення на клопотання про долучення доказів (документ зареєстрований в канцелярії суду 06.06.2025 за вх.№11612/08-08/25) та клопотання про долучення доказів.

У судовому засіданні 11.06.2025 брали участь представники позивача та відповідачів.

У судовому засіданні 11.06.2025 представник позивача підтримав клопотання про долучення доказів.

Представник відповідачів заперечив проти задоволення клопотання, мотивуючи це відсутністю підстав для поновлення строку. У разі, якщо суд вирішить задовольнити клопотання, просив долучити до матеріалів справи два документи.

Ураховуючи позиції сторін, із метою всебічного, повного та об`єктивно встановлення обставин справи, суд задовольнив клопотання про поновлення строку, долучив до матеріалів справи докази, подані позивачем і відповідачем.

У судовому засіданні 11.06.2025 суд оголосив прокольну ухвалу про перерву до 17.06.2025 о 14год 15хв.

Представником відповідачів подані додаткові пояснення (документ зареєстрований в канцелярії суду 13.06.2025 за вх.№12134/08-08/25).

Позивачем подано клопотання про долучення доказів (документ сформований в системі Електронний суд 16.06.2025, зареєстрований в канцелярії суду 17.06.2025 за №12358/08-08/25.)

Також, додаткові пояснення від позивача були подані 16.06.2025 через систему Електронний суд (документ зареєстрований в канцелярії суду 17.06.2025 за вх.№12367/08-08/25.).

У судовому засіданні 17.06.2025 брали участь представники позивача та відповідачів.

Ухвалою суду від 17.06.2025 суд перейшов до розгляду справи №908/1016/25 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Зазначені вище документи сторін прийняті до розгляду.

Підготовче засідання призначено на 16.07.2025 о/об 12 год. 30 хв.

У підготовчому засіданні 16.07.2025 брали участь представники обох сторін.

Під час підготовчого засідання судом розглянуті питання, передбачені частиною 2 ст. 182 ГПК України.

Судом у підготовчому засіданні 16.07.2025 з`ясовано у представників сторін, чи про всі обставини повідомлено суд, чи всі докази подані, чи можливо закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті.

Представники сторін повідомили суд, що ними повідомлено про всі обставини, всі докази надані, та не заперечили проти призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 16.07.2025 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 02.09.2025 о 14 год. 15 хв.

Від позивача 01.09.2025 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (зареєстровано в канцелярії суду 01.09.2025 за № 17542/08-08/25).

Також від позивача 01.09.2025 надійшло клопотання (зареєстровано в канцелярії суду 01.09.2025 за № 17592/08-08/25) про відкладення розгляду справи, із посиланням на те, що його представник тимчасово непрацездатний (перебуває на лікарняному), що підтверджується відповідним документом.

У судовому засіданні 02.09.2025 приймав участь представник відповідача.

У судовому засіданні представник відповідача не заперечив проти відкладення розгляду справи, оскільки наявність лікарняного є законною підставою для його відкладення.

Ухвалою суду від 02.09.2025 розгляд справи відкладено на 10.09.2025 о 14год 15 хв.

У зв`язку з перебуванням судді Лєскіної І.Є. на лікарняному судове засідання перенесено на 01.10.2025 о 14год. 15 хв., про що винесено відповідну ухвалу суду.

Від представників Товариства з обмеженою відповідальністю АПЕЛЬМОН ПРАЙМ Пошелюзний Сергій Вячеславович та Українець Микола Петрович 30.09.2025 надійшли заяви про проведення судового засідання у справі № 908/1016/25, призначеного на 01.10.2025, в режимі відеоконференції за їх участі.

Ухвалами суду від 30.09.2025 заяви представників Товариства з обмеженою відповідальністю АПЕЛЬМОН ПРАЙМ судом задоволені.

У судовому засіданні 01.10.2025 брали участь представники обох сторін.

Фіксація судового процесу здійснювалась за допомогою технічного засобу відповідно до положень ст. 222 ГПК України.

Представники позивача підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідачів проти позову заперечив із підстав, викладених у відзиві, просив у його задоволенні відмовити повністю.

У порядку ч. 1 ст. 207 ГПК України, суд з`ясував, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або і інший строк, визначений судом.

Представниками позивача у судовому засіданні 01.10.2025 заявлені усні клопотання про: надання додаткового строку та відкладення судового засідання для ознайомлення з матеріалами справи; надання додаткового строку та відкладення судового засідання для подання клопотання про призначення судової експертизи; надання строку та оголошення перерви у судовому засіданні для підготовки письмової промови в судових дебатах.

У зв`язку зі спливом строку на розгляд справи, зважаючи на передбачені ст.2 Господарського процесуального кодексу України завдання господарського судочинства, зокрема, щодо справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів, беручи до уваги достатність строку розгляду справи для висловлення правової позиції як позивача, так і відповідача, керуючись принципами рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, суд залишив зазначені клопотання без задоволення.

Суд закінчив з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, провів судові дебати, на підставі ст. 219 ГПК України оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та повідомив про відкладення його проголошення до 10.10.2025 о 12 год. 30 хв.

Через систему Електронний суд 08.10.2025 (зареєстровано в канцелярії Господарського суду Запорізької області 09.10.2025 за вх.№ 20526/08-08/25) представником позивача подано письмову промову в судових дебатах, яка долучена до матеріалів справи.

У зв`язку із масованою атакою території України країною-агресором, що є загальновідомим фактом, із метою забезпечення збереження життя та здоров`я працівників суду та учасників судового процесу, проголошення рішення відкладено до 13.10.2025.

Суд 13.10.2025 проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Стислий виклад позицій позивача, відповідача.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю АПЕЛЬМОН ПРАЙМ звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи підприємця Нефьодової Світлані Ростиславівни 194986,25 грн надмірно сплаченої орендної плати та до Фізичної особи підприємця Чорненької Лариси Дмитрівни 194986,25 грн надмірно сплаченої орендної плати та солідарне стягнення 358320,00 грн штрафних санкцій із відповідачів за невиконання умов договору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання орендодавцями (відповідачами) умов договору від 11.01.2022 щодо забезпечення об`єкту оренди підключенням до холодного водопостачання та водовідведення. Ураховуючи порушення орендодавцем п. 4.9 договору, орендодавці повинні повернути орендну плату, сплачену позивачем у період з 01.03.2022 по 21.06.2023, та сплатити штрафні санкції.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 525, 526, 549, 629 Цивільного кодексу України, ст. 216, 217, 230 Господарського кодексу України.

Відповідачі не визнали позовні вимоги, вважають їх необґрунтованими. В обґрунтування власної позиції послались, по-перше, на наявність фактичного водопостачання на об`єкті оренди, по-друге, на заборону суперечливої поведінки учасників цивільних правовідносин. Указали, що позивач, сплачуючи кошти, при цьому достовірно знаючи про відсутність обов`язку оплати оренди, не може в подальшому вимагати повернення таких коштів.

Обставини справи, встановлені судом, та докази, що їх підтверджують.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «АПЕЛЬМОН ПРАЙМ» (в якості Орендаря) та ФОП Нефьодовою Світланою Ростиславівною і ФОП Чорненькою Ларисою Дмитрівною (в якості Орендодавців) 11 січня 2022 року укладено Договір оренди нежитлового приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю за реєстровим № 65 (далі за текстом Договір).

Згідно з п.1.1. Договору, Орендодавці зобов`язуються передати, а Орендар зобов`язується прийняти в строкове платне користування належні Орендодавцям нежитлове приміщення ХХХХ першого поверху (літ А-5) (надалі за текстом Об`єкт оренди), що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 151/ вулиця Сталеварів, буд. 11.

Розділом 2 Договору визначено, що мета орендного користування організація роздрібної торгівлі товарами продовольчої та/або непродовольчої групи, алкогольними напоями, тютюновими виробами, надання об`єкту оренди (або його частини) у суборенду, надання супутніх послуг.

Відповідно до п. 3.1. Договору, передача-приймання Об`єкта оренди у користування здійснюється Сторонами на підставі акту приймання-передачі, який є невід`ємною частиною Договору. В акті приймання-передачі зазначається технічний стан Об`єкту оренди та інженерне устаткування, що знаходиться в Об`єкті оренди на момент його передачі у користування ( п.3.2. Договору).

Відповідно до п. 4.1. Договору, розмір орендної плати становить:

- Протягом перших семи місяців, з моменту підписання сторонами акту приймання передачі Об`єкту оренди 100,00 грн. (сто гривень 00 копійок), за місяць оренди, в цілому за весь Об`єкт оренди;

- Починаючи з восьмого місяця, з моменту підписання Сторонами акту приймання передачі Об`єкту оренди 62 000,00 грн. (шістдесят дві тисячі гривень 00 копійок), за місяць оренди, в цілому за весь Об`єкт оренди.

Орендна плата, вказана в п. 4.1. цього договору, включає будь-які податки, збори та обов`язкові платежі.

Орендна плата підлягає сплаті Орендодавцям у розмірах по 50 відсотків від діючого розміру кожному (п. 4.1.5. Договору).

За умовами п. 4.4. Договору Орендар, протягом 5 банківських днів з дати підписання Договору, сплачує орендну плату за перший-восьмий місяць користування Об`єктом оренди у розмірі 62700,00 грн та гарантійний платіж у розмірі 62000,00 грн. Гарантійний платіж зараховується в оплату Орендарем останнього періоду (місяця) користування Об`єктом оренди.

Відповідно до п. 4.6 Договору Орендар сплачує орендну плату щомісячно, до 10 числа розрахункового місяця, на підставі рахунків Орендодавців, у випадку ненадання рахунків орендна плата сплачується на підставі умов договору.

Згідно з п. 4.8. Договору Орендар відшкодовує Орендодавцям витрати Орендодавців на комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, опалення, електроенергія тощо, в тому числі попередні оплати) та експлуатаційні витрати (витрати на утримання Будівлі та прибудинкової території, пропорційно орендованої площі у цій Будівлі, а саме: обслуговування Будівлі, прибудинкової території, утримання допоміжних приміщень, в залежності від складу робіт і послуг, вивіз сміття тощо) впродовж п`яти календарних днів з моменту виставлення відповідних рахунків Орендодавцями. На Строк оренди Орендар може укладати договори з відповідними підприємствами, які надають комунальні послуги, про надання цих послуг та самостійно оплачувати вартість спожитих послуг таким підприємствам.

Положеннями п. 4.9. Договору передбачено, що Орендодавці самостійно здійснюють оплату комунальних послуг (електропостачання, водопостачання, водовідведення, опалення, газопостачання, вивезення твердих побутових відходів та ін.) та послуг зв`язку, на підставі рахунків підприємств, що надають відповідні послуги, окрім випадків укладення Орендарем самостійно договорів з постачальником відповідних послуг.

Відповідно до п.5.3.9. Договору Орендодавці зобов`язуються забезпечити відповідність Об`єкта оренди до 01 березня 2022 року наступним технічним вимогам: система холодного водопостачання та водовідведення, з вводами у Об`єкт оренди; укласти договір на холодне водопостачання з відповідним постачальником послуг.

Відповідно до п. 6.2.2. Договору у разі неотримання Об`єктом оренди послуг з електропостачання, водопостачання, водовідведення, тощо (надалі Послуги), що є наслідком невиконання Орендодавцями п. 4.9 Договору або з інших підстав, що виникли з вини Орендодавців, орендна плата не нараховується протягом усього строку неотримання перелічених у цьому пункті Послуг.

Даний пункт застосовуються Сторонами виключно за умови своєчасного виконання обов`язку Орендаря, що передбачений п. 4.8. цього Договору.

Орендодавці додатково сплачують на користь Орендаря пеню у розмірі 3 % (три відсотка) від місячної орендної плати, за кожен день неотримання Послуг.

Приміщення передано в орендне користування 01.02.2022 за актом приймання-передачі (далі Акт).

За змістом Акту приміщення передається в стані «як є», що відповідає умовам договору та буде придатним для використання після проведення Орендарем оздоблювальних та інших робіт. Прилади обліку холодної води відсутні. Водопостачання відсутнє.

У подальшому, 30.03.2023, між Позивачем та Відповідачами укладено Договір про внесення змін до Договору оренди нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю за реєстровим № 65 (далі Додаткова угода). Угода зареєстрована в реєстрі за №587.

Відповідно до п.1.1. Додаткової угоди, Сторони дійшли згоди, про внесення змін до Договору та виклали п. 4.1. Договору в наступній редакції: «Розмір орендної плати становить: -з 01 лютого 2022 року по 31 серпня 2022 року 100,00грн. (сто гривень 00 копійок), за місяць оренди в цілому за весь Об`єкт оренди; - з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року 62 000,00грн. (шістдесят дві тисячі гривень 00 копійок) в цілому за весь Об`єкт оренди;

- 01 жовтня 2022 року по 31 січня 2023 року 100,00 грн. (сто гривень 00 копійок), за місяць оренди в цілому за весь Об`єкт оренди - з 01 лютого 2023 року 71300,00 грн. (сімдесят одна тисяча триста гривень 00 копійок), за місяць оренди в цілому за весь Об`єкт оренди.

Орендна плата, вказана в п. 4.1. цього Договору, включає будь які податки, збори та обов`язкові платежі.»

За змістом п. 7. Додаткової угоди: «Підписання дійсного до Договору оренди є підтвердження передання Орендодавцями 01.02.2022 Орендарю Об`єкта оренди в відповідному технічному стані, а також є підтвердженням відсутності претензій зі сторони Орендаря до Орендодавців щодо технічної можливості використання Об`єкту оренди за призначенням».

Дія Додаткової угоди за згодою сторін застосовується до їх правовідносин за Договором оренди з 01.10.2022 (п. 8 Додаткової угоди).

Договір від 11.01.2022, Акт від 01.02.2022 та Додаткова угода від 30.03.2023 підписані без зауважень особисто Орендодавцями та уповноваженим представником Орендаря, скріплений печаткою ТОВ Апельмон Прайм.

Зміст зазначених документів сторонами у справі не оспорюється.

За період з березня 2022 року по червень 2023 року Орендарем на користь Орендодавців сплачено грошові кошти як орендну плату:

ФОП Нефьодовій Світлані Ростиславівні 194 986,25 грн, відповідно до платіжних інструкції №16122 від 17.01.2022 на суму 313500,00грн., №27946 від 09.03.2023 на суму 35650,00 грн., №28059 від 13.03.2023 на суму 35650,00 грн., №29170 від 10.04.2023 на суму 35650,00 грн., №30254 від 10.05.2023 на суму 35650,00 грн., №31584 від 09.06.2023 на суму 35650,00 грн.

ФОП Чорненькій Ларисі Дмитрівні 194 986,25 грн, відповідно до платіжних інструкції №16120 від 17.01.2022 на суму 313500,00грн., №27945 від 09.03.2023 на суму 35650,00 грн., №28060 від 13.03.2023 на суму 35650,00 грн., №29171 від 10.04.2023 на суму 35650,00 грн., №30253 від 10.05.2023 на суму 35650,00 грн., №31629 від 12.06.2023 на суму 35650,00 грн.

Перерахування коштів підтверджено матеріалами справи та сторонами не оспорювалось.

У подальшому, 26.06.2023, між Орендодавцями (Споживач) та КП «Водоканал» (Виконавець) укладено Індивідуальний договір №1241публ про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (далі Індивідуальний договір).

Згідно з п. 2 Індивідуального договору, даний договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами.

Відповідно до п.50 Індивідуального договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 20.06.2024 р. Споживач і Виконавець домовились, що відповідно до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України, умови Договору застосовуються до відносин, які виникли до його укладання, а саме з 21.06.2023.

Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення. Висновки суду.

Відносини між сторонами спору є господарськими, які виникли з приводу належного та своєчасного виконання умов договору оренди нежитлового приміщення.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зокрема, на підставі договорів та інших правочинів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Приписами ст. 6 ЦК України установлено: сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

У ст. 627 ЦК України задекларовано, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 ЦК України правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку є зобов`язанням.

Статтями 525, 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України (далі ГК України, який був чинним як на момент укладення, так і на момент виконання спірних правовідносин) закріплено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (ч. 1, 2 ст. 538 ЦК України).

Частиною 1 ст. 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом (ч. 1, 3 ст. 760 ЦК України). За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як зазначалось вище, сторони, вільні в укладенні договору та визначенні його умов, у силу встановленого ст. 3 ЦК України принципу свободи договору, домовились, що Орендодавці зобов`язуються забезпечити відповідність Об`єкта оренди до 01 березня 2022 року наступним технічним вимогам: система холодного водопостачання та водовідведення, з вводами у Об`єкт оренди; укласти договір на холодне водопостачання з відповідним постачальником послуг.

Відповідно до п. 6.2.2. Договору у разі неотримання Об`єктом оренди послуг з електропостачання, водопостачання, водовідведення, тощо (надалі Послуги), що є наслідком невиконання Орендодавцями п. 4.9 Договору або з інших підстав, що виникли з вини Орендодавців, орендна плата не нараховується протягом усього строку неотримання перелічених у цьому пункті Послуг.

Обргунтовуючи виконання обов`язку щодо забезпечення Об`єкту оренди водопостачанням, відповідачі посилаються на таке.

Нефьодовою С.Р. і Чорненькою Л.Д у лютому 2022 року було здійснено, під наглядом працівників КП «НАШЕ МІСТО», виведення точки водопостачання та водовідведення від суміжного приміщення, за згодою його власника, до орендованого ТОВ «АПЕЛЬМОН ПРАЙМ» нежитлового приміщення ХХХХ першого поверху (літ.А-5), що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 151 / вул. Сталеварів, буд. 11, загальною площею 305,6 кв.м.

Орендодавці стверджують, що послуги з водопостачання та водовідведення отримувались з 01.03.2022 по об`єкту оренди, що підтверджується відповідним листом, підписаним технічним директором КП «НАШЕ МІСТО» та скріпленим печаткою цього комунального підприємства.

Окрім цього, відповідачами як доказ надано довідку КП «НАШЕ МІСТО», датовану 02.02.2022, за змістом якої КП не заперечує існуючому приєднанню нежитлового приміщення ХХХХ першого поверху (літ.А-5) по пр. Соборний, буд. 151 / вул. Сталеварів, буд. 11 (магазин продовольчих та непродовольчих товарів) до внутрішньобудинкових мереж водопроводу та каналізації житлового будинку за вище вказаною адресою із витратою питної води 5,847 куб. м за добу.

Суд критично сприймає доводи та докази щодо виконання умов договору п. 5.3.9 щодо забезпечення об`єкту оренди вододопостачанням із огляду на наступне.

Відповідачем на підтвердження водопостачання надано суперечливі докази, зокрема: довідку про підтвердження наявності водовідведення та водопостачання, підписану технічним директором КП «НАШЕ МІСТО» Тихомировим С.О. від 09.02.2023, та довідку про незаперечення для підтвердження існуючого приєднання нежитлових відповідачів до внутрішньобудинкових мереж водопроводу та каналізації, датовану 02.02.2022.

Згідно з ч. 4 ст. 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з централізованого водопостачання надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», послуга з централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 14 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених Постановою кабінету міністрів від 05.07.2019 року № 690, встановлено, що надання послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Умовами п. 6.2.2. Договору передбачено не виключно забезпечення відповідності Об`єкта оренди до 01 березня 2022 року наступним технічним вимогам: система холодного водопостачання та водовідведення, з вводами у Об`єкт оренди; а й укладення договору на холодне водопостачання з відповідним постачальником послуг.

Доказів укладення означеного договору у строк, передбачений Договором оренди, до матеріалів справи не надано.

Натомість, матеріали справи містять докази укладення такого договору 26.06.2023 із розповсюдженням його умов на правовідносини сторін із 21.06.2023.

Відтак, суд на підставі наданих сторонами доказів, дійшов висновку про невиконання відповідачами умов договору оренди.

До матеріалів справи позивачем надано розрахунок зайво сплаченої орендної плати за період із 01.03.2022 (момент, коли об`єкт оренди повинен був бути забезпечений послугами з водопостачання та водовідведення) до 21.06.2023 (момент початку дії Індивідуального договору №1241публ).

Перевіривши зазначений розрахунок, урахувавши умови договорів, укладених між сторонами, суд зазначає таке.

За період із 01.03.2022 по 30.09.2022 позивач просить стягнути заяво сплачені кошти у розмірі 54862,50 грн. При цьому вирахував суму за кожний місяць із розрахунку: сплачена сума за вісім місяців оренди 62700/8*7=54862,50 грн.

Суд, із урахуванням установлених обставин справи, вважає такий розрахунок невірним, оскільки за умовами первісного Договору оренди орендна плата сплачується за перший місяць оренди та до вересня 2022 року у розмірі 100 грн на місяць, за вересень 2022 року 62000,00 грн.

Тобто, орендна плата, яка не підлягала сплаті через відсутність забезпечення водопостачання за період із 01.03.2022 по 30.09.2022 становила 62600,00 грн (6 міс.*100+62000,00 грн). Разом із цим, суд, позбавлений можливості виходу за межі позовних вимог, тому розглядає вимогу про повернення зайво сплаченої орендної плати у заявлених межах.

Разом із цим, із наданого розрахунку вбачається, що період стягнення зайво сплаченої орендної плати за червень 2023 року розрахований невірно: по 21.06.2023 включно, тоді як за умовами Індивідуального договору №1241публ його дія розповсюджується на правовідносини сторін із 21.01.2023.

Відтак, суд робить висновок, що останнім днем невиконання зобов`язань відповідачів щодо забезпечення Об`єкту оренди послугами із водопостачання та водовідведення є 20.06.2023.

Перерахувавши, зважаючи на умови Додаткової угоди, кошти, що сплачені за період відсутності водопостачання, суд уважає вірним період із 01.03.2022 по 20.06.2022.

Ураховуючи наведені вище положення договору, за червень 2023 року відповідач не мав би сплачувати орендну плату у розмірі 47533,33 грн (71300/30*20 днів).

Разом із цим, оскільки загальна сума, що за розрахунком суду підлягає стягненню за період 01.03.2022-30.09.2022, лютий-травень 2023 року, 20 днів червня 2023 року (62600+71300+71300+71300+71300+47533,33=395333,33), перевищує заявлені позовні вимоги, суд уважає, що є підстави для задоволення позову в цій частині повністю в сумі 389972,50 грн, по 50% із кожного з відповідачів.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відтак, інші аргументи та докази, які не висвітлені в цьому рішенні, були ретельно досліджені судом, але не мають істотного значення для вирішення справи.

Отже, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, ураховуючи вище встановлені обставини, предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення коштів, сплачених у рахунок орендної плати за період незабезпечення Об`єкту оренди водопостачанням та неукладення відповідного договору підлягають задоволенню повністю.

Також позивачем на підставі п. 6.2.2. Договору заявлено до стягнення суму пені у розмірі 358320,00 грн за період з 01.03.2022 по 21.06.2023 солідарно із відповідачів.

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (ч. 1 ст. 541 ЦК України).

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).

У Договорі (п. 6.2.2.) передбачено, що Орендодавці додатково сплачують на користь Орендаря пеню у розмірі 3 % (три відсотка) від місячної орендної плати, за кожен день неотримання Послуг.

Розрахунок пені надано до позовної заяви, контррозрахунку не надано.

Із наданого розрахунку вбачається, що пеня стягується за період із 01.03.2022 по 21.06.2023.

Суд зауважує, що в силу принципів свободи договору, сторони передбачили стягнення пені за увесь період відсутності водопостачання та водовідведення.

Разом із цим, оскільки водовідведення за умовами Індивідуального договору його умови розповсюджуються на правовідносини сторін із 20.06.2023, розрахунок пені необхідно здійснювати до 20.06.2023 включно.

Тобто, за період із 01.03.2022 до 20.06.2023 це складатиме: 552,00 грн (за період з 01.03.2022 по 31.08.2022)+55800,00 грн (за період із 01.09.2022 по 30.09.2022)+369,00 грн (за період із 01.10.2022 по 31.01.2023)+ 299460,00 грн (за період із 01.02.2023 по 20.06.2023).

Тобто загальна сума пені складає 356181,00 грн.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів пені, суд звертається до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22.

Положеннями статті 3 ЦК України регламентовано загальні засади цивільного законодавства, якими, згідно з пунктами 3, 6 частини першої цієї статті ЦК України, є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.

Добросовісність є не тільки однією з основоположних засад цивільного законодавства, а також імперативним принципом щодо дій усіх учасників цивільних правовідносин (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість.

Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20.

Отже, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності, добросовісності та справедливості.

А тому, в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності, може бути застосований також закріплений законодавцем в статті 3 ЦК України принцип можливості обмеження свободи договору (статті 6, 627 цього Кодексу) і як норма прямої дії, і як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

Главою 24 ГК України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

За частиною другою статті 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції (частина третя статті 216 ГК України).

За частинами першою та другою статті 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Отже, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

У наведених висновках Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

Таким чином, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (частина третя статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 26.08.2021 у справі № 911/378/17 (911/2223/20)».

У даному випадку суд за власною ініціативою, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, з урахуванням обставин справи, приймаючи до уваги баланс інтересів сторін, пропорційність наслідкам порушення грошового зобов`язання, зменшує обґрунтований розмір заявленої до стягнення позивачем пені до 50%.

При цьому суд виходить із такого.

Суд урахував такі обставини, які не заперечувались сторонами під час розгляду справи.

Позивачами не заявлено та не доведено розміру збитків від відсутності водопостачання; позивачі користувалися орендованим приміщенням без зауважень, сплачуючи орендну плату.

Відтак, стягнення із відповідачів суми пені, яка майже дорівнюватиме сумі основного стягнення, не відповідатиме засадам справедливості та розумності, встановленим ст.3 ЦК України, а також балансу інтересів сторін.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення пені суд задовольняє частково у розмірі 178090,50 грн.

Судові витрати.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства, віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судовий збір на підставі пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог шляхом стягнення з Фізичної особи підприємця Чорненької Лариси Дмитрівни та Фізичної особи підприємця Нефьодової Світлани Ростиславівни на користь позивача 4489,75грн та 4489,76 грн судового збору відповідно.

Також, суд констатує наявність підстав для повернення з Державного бюджету України суми зайво сплаченого судового збору.

Із матеріалів справи встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 11225,65 грн (платіжна інструкція № 63846 від 03.03.2025).

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п.п. 1-2 п. 2 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Одночасно, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Беручи до уваги викладене, враховуючи, що заявлено вимоги майнового характеру, у розумінні Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання позову із застосуванням коефіцієнту 0,8 становить 8979,51 грн (748292,50х1,5% х 0,8).

Із наведеного слідує, що позивач сплатив суму судового збору у більшому розмірі, ніж передбачено законом. Сума зайво сплаченого судового збору складає 2246,14грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, сума зайво сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2246,14 грн підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України за наявності відповідного клопотання.

Позиція суду щодо необхідності розрахунку судового збору із застосуванням пониженого коефіцієнту узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №916/228/22.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 11, 13, 14, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи підприємця Нефьодової Світлани Ростиславівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АПЕЛЬМОН ПРАЙМ (69010, м.Запоріжжя, вул.Червона, буд. 34, ідентифікаційний код юридичної особи в ) 194986 (сто дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят шість) гривень 25 копійок надмірно сплаченої орендної плати, 4489 (чотири тисячі чотириста вісімдесят дев`ять) гривень 76 копійок судового збору.

Стягнути з Фізичної особи підприємця Чорненької Лариси Дмитрівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АПЕЛЬМОН ПРАЙМ (69010, м.Запоріжжя, вул.Червона, буд. 34, ідентифікаційний код юридичної особи в ) 194986 (сто дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят шість) гривень 25 копійок надмірно сплаченої орендної плати, 4489 (чотири тисячі чотириста вісімдесят дев`ять) гривень 75 копійок судового збору.

Стягнути солідарно з Фізичної особи підприємця Нефьодової Світлани Ростиславівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та Фізичної особи підприємця Чорненької Лариси Дмитрівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АПЕЛЬМОН ПРАЙМ (69010, м.Запоріжжя, вул.Червона, буд. 34, ідентифікаційний код юридичної особи в ) 178090 (сто сімдесят вісім тисяч дев`яносто) гривень 50 копійок штрафних санкцій.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 16.10.2025.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя І.Є. Лєскіна