ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/3373/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Мусієнко О.О.

за участі секретаря судового засідання Дробиш К.А.,

дослідивши матеріали справи

за позовом: Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Біржова, буд. 1)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ФОКУС+ (65065, м. Одеса, вул. Варненська, буд. 10)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради (65011, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 83/85)

про стягнення 79 012, 15 грн

у відкритому судовому засіданні за участі

представників сторін:

від позивача: Каланжова А.О.;

від відповідача: Тарановський Д.С.;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Буцан С.В.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

21.08.2025 Одеська міська рада (далі позивач) звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом, сформованим в системі Електронний суд (вх. № 3461/25 від 21.08.2025), про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ФОКУС+ (далі ТОВ ФОКУС+, відповідач) штрафу за договором оренди землі від 20.08.2024, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 20.08.2024 та зареєстрованим в реєстрі за № 1661, у розмірі 79 012, 15 грн; стягнення з відповідача витрат зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 2422, 40 грн та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 1514, 00 грн.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.08.2025 заяву (вх. № 2-1328/25 від 21.08.2025) Одеської міської ради про забезпечення позову задоволено частково; вжито заходи забезпечення позову в межах ціни позову в розмірі 79 012, 15 грн шляхом: накладення арешту на грошові кошти, що належать ТОВ ФОКУС+ як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову, крім рахунків із спеціальним режимом використання та рахунків (зокрема, кореспондентських), звернення стягнення на які заборонено законом; в решті заяви (вх. № 2-1328/25 від 21.08.2025) про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено судове засідання на 22.09.2025 о 12:00; залучено до участі у справі Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

У судовому засіданні 22.09.2025 оголошено протокольно перерву до 13.10.2025.

У судовому засіданні 13.10.2025 після дослідження доказів суд перейшов до стадії ухвалення рішення по справі, у зв`язку з чим оголосив перерву тривалістю п`ять хвилин.

13.10.2025 після перерви судом оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

3. Позиція учасників справи.

Доводи позивача Одеської міської ради.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов п. 4.3. розділу 4 договору оренди землі від 20.08.2024, а саме щодо несвоєчасної сплати орендної плати.

Відповідачу нараховано орендну плату: за серпень 2024 року (з 20.08.2024 ) у сумі 2548, 78 грн, кінцевий термін сплати 30.09.2024; за вересень 2024 у сумі 6584, 35 грн, кінцевий термін сплати 30.10.2024. Зазначає, що кошти у розмірі 6584, 35 грн були сплачені 07.10.2024, що стало підставою для нарахування Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради (правонаступник Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради) на підставі п. 4.7 розділу 4 Договору штрафу у сумі 79 012, 75 грн.

Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради на адресу відповідача направлено претензію від 30.10.2024 № 01-13/2061 щодо необхідності сплати штрафу у розмірі 79 012,15 грн за договором. Однак, заборгованість залишається непогашеною.

У відповіді на відзив, сформованій в системі «Електронний суд» 03.09.2025 (вх. № 27255/25 від 03.09.2025), позивач просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі; в задоволенні клопотання ТОВ ФОКУС+ про зменшення розміру штрафних санкцій на 99%, а саме до 12 613, 43 грн відмовити в повному обсязі.

Вказує, що укладаючи договір оренди землі сторони погодили усі його умови; відповідач був обізнаний про наявність вказаного пункту договору та про відповідальність за несвоєчасне виконання умов договору та її розмір, які встановлені останнім. Відповідачем не надано доказів, які б унеможливлювали проведення готівкових розрахунків та не надано жодних пояснень, належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості проведення відповідних сплат за договором у готівковій формі.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 99%, а саме до 12 613, 43 грн, повідомляє наступне. Договором оренди землі не передбачено обставин, які б звільняли відповідача від сплати штрафу за несвоєчасне виконання умов вказаного договору або впливали б на його зменшення. Відповідачем не надано жодних доказів щодо наявності виняткових обставин, які б слугували підставою для зменшення штрафних санкцій.

Твердження відповідача, що причиною несвоєчасної сплати ТОВ ФОКУС+ орендної плати за договором стало відсутність інтернет зв`язку з причин відновлення магістральних ліній, пошкоджених внаслідок повітряних атак країни-агресора у період з 30.09.2024 по 05.10.2024 не є тими винятковими обставинами, які обґрунтовують наявність законних підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки юридичні особи мають право проводити готівкові операції, доказів зворотнього відповідачем суду не надано.

Зазначає, що посилання відповідача на скрутне фінансове становище через запровадження в України воєнного стану не може бути підставою для покладення фінансового тягаря на Одеську міську раду як позивача у даній справі, оскільки остання знаходиться з відповідачем у рівних економічних умовах і в одній державі.

Доводи відповідача ТОВ ФОКУС+.

У відзиві на позовну заяву, сформованому в системі «Електронний суд» 28.08.2025 (вх. № 26778/25 від 28.08.2025), відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач підтвердив прострочення оплати за договором оренди землі з кадастровим номером :50:004:0024 на сім календарних днів та повідомив, що таке прострочення було зумовлене масовим обстрілом території України, зокрема було уражено підстанції в с. Усатове, що забезпечує електроенергією міста та є загальновідомим фактом, а також скрутним становищем через воєнний стан, внаслідок чого відповідач не в змозі сплатити кошти.

Повідомив про направлення адвокатських запитів від 18.08.2025 до АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» стосовно інформації щодо наявних збоїв в роботі електромереж та/або наявних графіків відключень за адресою: м. Одеса, вул. Ганса Германа, 1/5 у період з серпня 2024 по жовтень 2024 року; ПАТ АБ «Південний» стосовно інформації про збої в роботі електромереж та/або відповідних графіків відключень за адресою: м. Одеса, вул. Ганса Германа, 1/5 у період з серпня 2024 року по жовтень 2024 року; ТОВ «Скайлайн телеком» стосовно події: коли і за якою адресою були пошкоджені магістральні кабельні лінії, що унеможливило надання послуг зв`язку за адресою: м. Одеса, вул. Ганса Германа, 1/5 у період з серпня 2024 по жовтень 2024 року.

Відповідач до відзиву надав клопотання, в якому просив зменшити розмір штрафних санкцій на 99%, а саме до 12 613, 43 грн, посилаючись на положення ч. 3 ст. 551 ЦК України та ч. 1 ст. 233 ГК України з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. В судовому засіданні 13.10.2025 просив урахувати суд, що ним допущено описку та неправильно зазначено суму в клопотанні про зменшення на 99 % розміру штрафних санкцій.

Доводи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради.

У поясненнях від 10.09.2025 № 01-12/742 (вх. № 28714/25 від 16.09.2025) на позовну заяву третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача просила задовольнити позов Одеської міської ради до ТОВ ФОКУС+ про стягнення 79 012, 75 грн у повному обсязі.

Зазначає, що ТОВ ФОКУС+ нараховано орендну плату: за серпень 2024 (з 20.08.2024) у сумі 2 548, 78 грн, кінцевий термін сплати 30.09.2024; за вересень 2024 у сумі 6584, 35 грн, кінцевий термін сплати 30.10.2024, тоді як відповідно до виписок по рахунку № НОМЕР_1 від 08.10.2024 кошти у сумі 6584, 35 грн надійшли 07.10.2024, від 31.10.2024 кошти у сумі 6584, 35 грн надійшли 30.10.2024, від 12.11.2024 кошти у сумі 2548, 78 грн надійшли 11.11.2024, від 23.11.2024 кошти у сумі 6584, 35 грн надійшли 22.11.2024.

Відповідач порушив п. 4.3. договору, внаслідок чого Департаментом на підставі п. п. 4.7. договору нараховано штраф у сумі 79 012, 75 грн.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.02.2024 № НВ-024 земельна ділянка з кадастровим номером :50:004:0024 розташована за адресою: Одеська обл., м. Одеса, провулок Петренка, 1/6; датою державної реєстрації вищевказаної земельної ділянки є 11.12.2024.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 20.08.2024 № 391714759 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :50:004:0024 зареєстровано за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради 20.08.2024.

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 439565700 від 14.08.2025 право власності на нежитлову будівлю магазину та медпункту загальною площею 306,4 кв. м зареєстровано за ТОВ ФОКУС+ на підставі договору купівлі-продажу від 11.09.2009, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенко О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 3553.

20.08.2024 між Одеською міською радою та ТОВ ФОКУС+ був укладений договір оренди землі (далі - договір), п. 1.1. якого передбачено, що орендодавець на підставі Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV від 06.10.1998 та рішення Одеської міської ради № 2349-VIII від 26.06.2024 надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку площею 0, 0501 га, кадастровий номер :50:004:0024, місце розташування якої: м. Одеса, вул. Ганса Германа (вул. Миколи Гефта, провулок Петренка), 1/6, вид цільового призначення - 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Згідно з п. 2.1 договору в оренду передається земельна ділянка, загальною площею 0,0501 га, у тому числі по угіддях землі під соціально-культурними об`єктами 0, 0501 га.

Відповідно до п. 2.2 договору на земельній ділянці розміщено об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлова будівля магазину та медпункту, що належить ТОВ «ФОКУС+» на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 11.09.2009 приватним нотаріусом Одеського міського округу Носенком О.В. за реєстровим № 3553, право власності на яку зареєстровано 21.09.2009 Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в книзі: 90неж-87, номер запису: 5980, реєстраційний номер: 21809907.

Згідно з п. 4.1. договору орендна плата за земельну ділянку площею 0, 0501 га, розрахована у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає 79 012, 15 грн на рік. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій безготівковій формі.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем рівними частинами за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця на відповідний рахунок.

За умовами п. 4.7 договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, у 10-денний строк, зокрема, сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої цим договором.

Договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 20.08.2024 р. та зареєстрований в реєстрі за № 1661.

Із витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № НВ-024, сформованого 28.05.2024, вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :50:004:0024 складає 1 580 242, 90 грн.

Відповідно до виписок по рахунку № НОМЕР_1 від 08.10.2024 Казначейства України кошти у сумі 6584, 35 грн надійшли 07.10.2024, від 31.10.2024 кошти у сумі 6584, 35 грн надійшли 30.10.2024, від 12.11.2024 кошти у сумі 2548, 78 грн надійшли 11.11.2024, від 23.11.2024 кошти у сумі 6584, 35 грн надійшли 22.11.2024.

Згідно платіжної інструкції АБ «Південний» № 2009 від 07.10.2024 сума в розмірі 6584, 35 грн відповідачем була перерахована на рахунок UA0015744 Казначейства України 07.10.2024 із вказівкою призначення платежу « 7 орендна плата за землю за адресою вул. Ганса Германа 1/6.

Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради засобами поштового зв`язку направив ТОВ ФОКУС+ лист за вих. № 01-13/2061 від 30.10.2024, в якому зазначив, що останнім не сплачено відповідну орендну плату за серпень 2024 у зв`язку з чим відповідно до п. 4.7. договору нараховано штраф у розмірі 79 012, 15 грн, який необхідно терміново сплатити.

Листом від 27.11.2024 № 27112024/02 ТОВ «Скайлайн телеком» повідомило ТОВ ФОКУС+, що за адресою надання послуг м. Одеса, вул. Ганса Германа (вул. М. Гефта, пров. Петренко), буд. 1/5, за договором № 010921/01 від 01.09.2021 дійсно був відсутній зв`язок з 30.09.2024 по 05.10.2024 з причини відновлення магістральних кабельних ліній, пошкоджених внаслідок повітряних атак країни-агресора по інфраструктурі міста Одеси.

Листом від 27.11.2024 ТОВ ФОКУС+ повідомив Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради про те, що за адресою місцезнаходження віддаленого сервера (м. Одеса, вул. Ганса Германа, 1/5) був відсутній інтернет зв`язок з причини відновлення магістральних кабельних ліній, пошкоджених внаслідок повітряних атак країни-агресора по інфраструктурі міста Одеси у період з 30.09.2024 по 05.10.2024. У зв`язку з цим ТОВ ФОКУС+ не могло виконати свій обов`язок зі сплати орендної плати за землю та як тільки інтернет-зв`язок був відновлений, ТОВ ФОКУС+ виконало свій обов`язок та сплатило орендну плату за землю, а саме 07.10.2024.

У відповіді за вих. № 22082025/02 від 22.08.2025 ТОВ «Компанія «Скайлайн Телеком» зазначено, що 13 вересня 2024 року Одеса зазнала масованого удару від рф, що призвело до значних перебоїв електроживлення на майданчику ТОВ «Скайлайн телеком», розташованому за адресою провулок Газовий, 8. Зі свого боку це дало надвелике навантаження на генератор, який почав працювати 24/7 і вийшов з ладу 15 вересня 2024 р., що призвело до неможливості надання послуг доступу до мережі Інтернет з даного майданчики. Вже 16 вересня 2024 р. клієнтам було запропоновано перейти на ГПОН, але роботи по переходу на технологію ГПОН зайняли 10 днів та завершились 26 вересня 2024 року. Проведення цих робіт ускладнила також атака на припортову інфраструктуру Одеси 20 вересня 2024 р. (в результаті даної атаки був пошкоджений магістральний кабель по провулку Газовий). По другому питанню було повідомлено, що ТОВ «Компанія «Скайлайн телеком» здійснює діяльність у сфері електронних комунікацій з 2007 року. За весь час жодного разу компанія не отримувала відшкодування витрат на аварійні відновлення, а оформлення актів та взаємодія з відповідними органами займає час та потребує додаткових витрат на проведення експертиз. Тому, повідомили про відсутність Актів фіксування аварій.

У відповіді за вих. № 21/635 від 04.09.2025 АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» зазначено, що за адресою м. Одеса, вул. Ганса Германа, 1 протягом періоду з серпня 2024 року по жовтень 2024 року обмеження розподілу електричної енергії з причин застосування графіків обмеження зафіксовані 19.08.2024 з 20:00 по 21:30; 20.08.2024 з 22:00 по 22:42; 27.08.2024 з 22:00 по 28.08.2024 1:00; 29.08.2024 3 10:00 по 29.08.2024 15:05: 02.09+.2024 з 19:00 по 02.09.2024 22:00: з 06.09.2024 4:00 по 06.09.2024 7:00.

Відповідно до довідки ПАТ «Банк Восток» № 331760634 від 15.08.2025 станом на початок операційного дня 2025-08-14 залишок на рахунках ТОВ «ФОКУС+»: № НОМЕР_2 13 016, 18 грн, № UA0127720 177, 77 грн.

Згідно довідки ПАТ АБ «Південний» № 1538/1501/22731/2025 від 15.08.2025 залишок на рахунках ТОВ «ФОКУС+»: № IBAN НОМЕР_3 6672, 39 грн, № IBAN НОМЕР_4 63, 12 грн.

5. Позиція суду.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду (ст. 251 ЦК України).

В силу ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

У відповідності до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 Земельного кодексу України (далі ЗК України) реалізуються через право постійного користування або право оренди.

Частиною першою статті 93 і статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 ЗК України).

Принцип платного використання землі передбачено й статтею 206 ЗК України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця, зокрема, право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку.

Суд враховує, що 28.08.2025 втратив чинність Господарський кодекс України.

Однак, станом на час виникнення спірних правовідносин та звернення позивача з позовом 21.08.2025 він був чинний.

Так, за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України (далі ГК України, чинного на момент укладення Договору та виникнення спірних правовідносин), іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд наголошує, що неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013. Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 918/116/19.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.10.2024 у справі № 911/952/22 (п. 137) зазначила, що «для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

138. Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

139. Водночас закріплений законодавцем у статті 3 ЦК України принцип можливості обмеження свободи договору (статті 6, 627 цього Кодексу) в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

140. Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18).

141. Таким чином, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин (частина третя статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки [див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 серпня 2021 року у справі № 911/378/17 (911/2223/20)].

142. При вирішенні питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суду також належить брати до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним усіх можливих заходів до виконання зобов`язання (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 910/11733/18, від 04 червня 2019 року у справі № 904/3551/18).

143. Також суду необхідно зважати на співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 920/1013/18, від 26 березня 2020 року у справі № 904/2847/19).

144. Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

145. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19 січня 2024 року у справі № 911/2269/22 звертав увагу, що у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (частина третя статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер.

146. Категорії "значно" та "надмірно", які використовуються в статті 551 ЦК України та в статті 233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником (див. висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 916/878/20).

147. Законодавець надає суду право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати. Поряд із цим сукупність обставин у конкретних правовідносинах (формальні ознаки прострочення боржника, порушення зобов`язання з вини кредитора - стаття 616 ЦК України тощо) можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду.

148. У питаннях визначення підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положеннями статті 233 ГК України і частини третьої статті 551 ЦК України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 ГПК України. Такий підхід є усталеним в судовій практиці, зокрема, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (див. постанови від 11 липня 2023 року у справі № 914/3231/16, від 10 серпня2023 року у справі № 910/8725/22, від 26 вересня 2023 року у справі № 910/22026/21, від 02 листопада 2023 року у справі № 910/13000/22, від 07 листопада 2023 року у справі № 924/215/23, від 09 листопада 2023 року у справі № 902/919/22).

149. Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, свідчать про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права (див. постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 січня 2024 року у справі № 911/2269/22)».

В постанові Верховного Суду від 08.02.2024 у справі № 916/2266/22 зазначено, що «як свідчить судова практика, суди звертають увагу на те, що зменшення розміру пені на 99% фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін (правова позиція Верховного Суду в постановах від 04.02.2020 у справі 918/116/19 (пункт 8.15), від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21, від 05.04.2023 у справі № 910/18718/21 тощо).

Суд зауважує, що зменшення судом неустойки до певного розміру відбувається із визначенням її у конкретній грошовій сумі, що підлягає стягненню, тоді як переведення зменшуваного розміру неустойки у частки, а відповідно і апелювання у спорах про зменшення розміру неустойки такими категоріями, як частка або процент, на який зменшується неустойка, не відображає об`єктивний стан сукупності обставин, які є предметом судового дослідження при вирішенні питання про зменшення неустойки.

Отже, чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір, і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер. А тому і розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини першої, другої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду».

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно із ст. ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що відповідач відповідно до п. 4.3. договору оренди землі від 20.08.2024 повинен вносити орендну плату рівними частинами за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця на відповідний рахунок.

Тобто, відповідач повинен був внести орендну плату за серпень 2024 року до 30.09.2024 та за вересень 2024 року до 30.10.2024.

Сума в розмірі 6584, 35 грн відповідачем була перерахована на рахунок UA0015744 Казначейства України 07.10.2024 із вказівкою призначення платежу « 7 орендна плата за землю за адресою вул. Ганса Германа 1/6», про що свідчить платіжна інструкція АБ «Південний» № 2009 від 07.10.2024.

Вказана обставина сторонами визнається.

Суд враховує, що договори, укладені між сторонами, як цивільно-правові правочини, є правомірними на час розгляду справи, якщо їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов`язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Тобто, судом встановлені обставини справи щодо неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди землі від 20.08.2024 щодо своєчасної сплати орендної плати.

З урахуванням викладеного, за порушення ТОВ ФОКУС+ умов договору щодо строків оплати орендної плати, позивач обґрунтовано просить стягнути штраф у розмірі 79 012, 15 грн, що відповідає вимогам п. 4.7 договору.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 99%, з урахуванням усного клопотання в судовому засіданні 13.10.2025 про допущення описки при визначенні такого розміру, суд зазначає наступне.

Відповідач зазначає, що він орендує у позивача 5 земельних ділянок; загальна сума штрафу, який Одеська міська рада намагається стягнути з ТОВ ТОВ ФОКУС+ складає 2 004 171, 28 грн.

Розглянувши матеріали даної справи № 916/3373/25, суд враховує наступне:

- прострочення оплати відповідачем орендної плати за договором оренди землі від 20.08.2024 мало місце незначний проміжок часу всього 7 календарних днів,

- розмір суми прострочення незначний і становить 2548, 78 грн це сума орендної плати за серпень 2024 року (з 20.08.2024),

- суду не надано доказів того, що відповідач має заборгованість перед позивачем за договором від 20.08.2024,

- позивачем подано п`ять позовів про стягнення з відповідача штрафу на суму понад 2 000 000 грн,

- суду не надано доказів понесення позивачем збитків,

- розмір простроченої суми становив 2548, 78 грн, в той час як позивач просить стягнути суму штрафу 79 012, 15 грн, тобто значно більшу суму.

З огляду на викладене та на всі фактичні обставини справи, встановлені судом, приймаючи до уваги відсутність доказів понесення позивачем збитків у результаті порушення відповідачем зобов`язання, враховуючи, що суду не надано доказів заборгованості відповідача, а також виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, враховуючи, що головною метою неустойки є стимулювання боржника до належного виконання основного зобов`язання і не лише майновий стан боржника може бути підставою для зменшення штрафних санкцій, беручи до уваги кризову ситуацію, яка склалася в державі внаслідок військової агресії російської федерації проти України та не могла не вплинути негативно на фінансовий стан відповідача, суд, користуючись правом, наданим положеннями чинного законодавства, дійшов висновку про наявність правових підстав для зменшення належної до сплати суми штрафу на 90 %, що є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язання, проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, та є засобом недопущення використання неустойки ані як інструменту позивача для отримання безпідставних доходів, ані як способу відповідача уникнути відповідальності, що є справедливим.

Отже, з відповідача підлягає стягненню 7901, 22 грн штрафу.

Щодо посилань на відсутність інтернету у відповідача з 30.09.2024 по 05.10.2024 суд враховує наступне.

Відповідач посилається, що був відсутній інтернет в його офісі за адресою м. Одеса вул. Ганса Германа 1/5.

Однак, відповідно до ст. 93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно з Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань» інформація щодо місцезнаходження юридичної особи обов`язково вноситься до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань зареєстровано місцезнаходження відповідача м. Одеса вул. Варненська 10 (а не м. Одеса вул. Ганса Германа 1/5). Основний вид діяльності управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту.

З огляду на викладене, відповідач не довів, що за його місцезнаходженням за адресою: м. Одеса вул. Варненська 10, був відсутній інтернет і електроенергія, що зашкодило йому сплатити орендну плату за договором в безготівковій формі.

Суд відхиляє посилання позивача на те, що відповідач не був позбавлений можливості сплатити орендну плату готівкою, оскільки в п. 4.1 договору оренди землі від 20.08.2024 сторони узгодили, що орендна плата вноситься в безготівковій формі.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач не довів відсутності його вини у порушенні зобов`язання, а також не довів, що порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили, тому вимоги позивача про стягнення штрафу є обґрунтованими, але суд скористався своїм правом зменшити його розмір.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги визнання судом вимог позивача про стягнення штрафу обґрунтованими, а також те, що суд скористався своїм правом зменшити його розмір, витрати зі сплати судового збору (за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову) покладаються на відповідача.

Враховуючи те, що судове рішення ухвалено на користь позивача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення прохання відповідача, викладеного у відзиві на позовну заяву про стягнення з позивача на його користь витрат за надання професійної правничої допомоги у розмірі 15 000 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 123, 129, 219, 232, 233, 236, 237, 238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ФОКУС+ (65065, м. Одеса, вул. Варненська, буд. 10; ідентифікаційний код юридичної особи: 35767907) на користь Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Біржова, буд. 1; ідентифікаційний код юридичної особи: 26597691) штраф за договором оренди землі від 20.08.2024 у розмірі 7901, 22 грн (сім тисяч дев`ятсот одна гривня, двадцять дві копійки), судовий збір у розмірі 2422, 40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні, сорок копійок) та витрати за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 1514 грн (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень).

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Заходи забезпечення позову, вжиті у відповідності до ухвали Господарського суду Одеської області від 25.08.2025, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст. 256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 17 жовтня 2025 року.

Суддя О.О. Мусієнко