ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2025 р. Справа№ 911/3095/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Ходаківської І.П.

Коробенка Г.П.

розглядаючи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Самокиша Сергія Юрійовича

на рішення Господарського суду Київської області від 17.06.2025

(повний текст рішення складено 30.07.2025)

у справі № 911/3095/24 (суддя Подоляк Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУДКОМ»

до Фізичної особи-підприємця Самокиша Сергія Юрійовича

про стягнення 60 000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Сенченко Юрій Володимирович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного спеціалізованого підприємства «Ліси України» в особі філії «Макарівське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про стягнення 224 182, 23 грн., з яких 202 595,36 грн. заборгованості, 12 844, 74 грн. інфляційних втрат та 8 742,13 грн. 3% річних за Договором № 03/08-2022/29 від 03.08.2022.

У листопаді 2024 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУДКОМ» до Фізичної особи-підприємця Самокиша Сергія Юрійовича про стягнення 60 000, 00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем не виконано своїх зобов`язань за комерційною пропозицією від 10.06.2024 щодо виконання проектних робіт по підключенню двох дизельних генераторних установок потужністю 2х100 кВт у визначений сторонами строк, за які позивачем було сплачено заявлену до стягнення суму.

Рішенням Господарського суду Київської області від 17.06.2023 у справі № 911/3095/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУДКОМ» до Фізичної особи-підприємця Самокиша Сергія Юрійовича про стягнення 60000,00 грн. задоволено повністю, вирішено стягнути з Фізичної особи-підприємця Самокиша Сергія Юрійовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУДКОМ» 60 000, 00 грн, 3 028, 00 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, своїх зобов`язань щодо виконання робіт у строк визначений договором не виконав, кошти (попередню оплату) перераховані позивачем за виконання цих робіт не повернув.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець Самокиш Сергій Юрійович звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою у якій просить відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Самокиша Сергія Юрійовича на рішення Господарського суду Київської області від 17.06.2025 у справі № 911/3095/24; скасувати в повному обсязі рішення Господарського суду Київської області від 17.06.2025 у справі № 911/3095/24 та прийняти нове, яким відмовити повністю, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУДКОМ» до Фізичної особи-підприємця Самокиша Сергія Юрійовича про стягнення 60 000,00 грн.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, безпідставним та таким, що підлягає скасуванню. Зокрема скаржник вважає, що на виконання своїх зобов`язань ФОП Самокиш С.Ю. зробив проектну документацію, за технічним завданням на підключення резервного живлення наданого безпосереднім власником електромереж (ТОВ «СІЛЬВЕР СТОУН»), від яких живляться електроустановки ТОВ «ФУДКОМ».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.08.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Самокиша Сергія Юрійовича на рішення Господарського суду Київської області від 17.06.2025 у справі № 911/3095/24, справу № 911/3095/24 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Самокиша Сергія Юрійовича на рішення Господарського суду Київської області від 17.06.2025 вирішено розглядати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1. Апеляційне провадження).

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Частиною 5 вказаної статті визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали до суду не надійшло.

Оскільки клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила наступне.

Фізична особа-підприємць Самокиш Сергій Юрійович надав позивачу Комерційну пропозицію на проектні роботи по підключенню двох дизель генераторів потужністю 2х100 кВт від 10.06.2024, відповідно до якої визначено, що термін виконання проектних робіт по підключенню двох дизель генераторів потужністю 2х100 кВт - 60 робочих днів; вартість вказаних робіт - 60 000,00 грн. (а.с. 6)

В свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФУДКОМ» на підставі платіжної інструкції від 12.06.2024 № 3534557 сплатило на користь Фізичної особи-підприємця Самокиша Сергія Юрійовича грошові кошти в сумі 60 000 грн, з призначенням платежу: «оплата за проектні роботи по підключенню 2-х дизель генераторих установок потужністю 2х100 кВт зг.рах від 10.06.2024.» (а.с. 7)

Як стверджує відповідач, на виконання своїх зобов`язань ФОП Самокиш С.Ю. зробив проектну документацію, за технічним завданням на підключення резервного живлення наданого безпосереднім власником електромереж (ТОВ «СІЛЬВЕР СТОУН»), від яких живляться електроустановки ТОВ «ФУДКОМ».

В матеріалах справи наявний робочий проект «Реконстуркцісистеми резервного живлення (встановлення дизель - генератора) універсального магазина ТОВ «СІЛЬВЕР СТОУН» по вул. Зенітного полку, 10А в м. Біла Церква, Київської області». (а.с. 28-51)

Крім цього в матеріалах справи наявний лист № 120 від 01.11.2024 Фізичної особи-підприємця Самокиша Сергія Юрійовича направлений 04.11.2024 на адресу реєстрації підприємства ТОВ «ФУДКОМ»: 01014, Україна, місто Київ, Залізничне шосе, будинок, 57. (а.с. 24)

Вказаним вище листом було скеровано договір за № 15/2024 від 10.06.2024 (а.с. 25-26) та робочий проект «Реконстуркцісистеми резервного живлення (встановлення дизель - генератора) універсального магазина ТОВ «СІЛЬВЕР СТОУН» по вул. Зенітного полку, 10А в м. Біла Церква, Київської області».

Згідно з повідомленням № 850 ТОВ «ФУДКОМ» отримало надіслані документи 06.11.2024. (а.с. 53)

Також в матеріалах справи наявний скрін-шот з електронної пошти з якого зокрема вбачається, що:

« 07.10.2024 - відповідь представника ТОВ «ФУДКОМ» «…. Це не робочий проект, ми замовляли проект на підключення двох ДГУ існуючих. Ви надали на один неіснуючий…»; «проект замовляли ми, те що Ви підготували не відображає реальну картину в електрокустановках, дане проектне рішення не відповідає замовленню»; «Проектне рішення на два дизель генератора проговорювали на зустрічі. Всі схеми за запитом від енергетика були направлені. Наскільки я знаю Ви виїздили та при обстеженні додаткових питань взагалі н ебуло, також ніхто не повідомив, що проектне рішення проектується не у відповідності із завданням». (а.с. 55)

В матеріалах справи також наявна копія акта № 15 від 02.09.2024 здачі-приймання проектно-вишукувальної, науково-технічної продукції за договором № 15/2024-П від 03.06.2024, а саме проектні роботи по: «Реконструкція системи резервного живлення (встановлення дизель-генератора) універсального магазина ТОВ «СІЛЬВЕР СТОУН» по вул. Зенітного полку, 10А в м. Біла Церква, Київської області», який підписано тільки ФОП Самокиш С.Ю. (а.с. 65)

Відповідачем також долучено до матеріалів справи скрін-шот з електронної пошти, який на його думку підтверджує направлення вказаного вище акта на електронну адресу позивача 07.10.2024. (а.с. 66)

Отже, спір у даній справі на думку позивача виник у зв`язку з тим, що відповідач свої зобов`язання за комерційною пропозицією від 10.06.2024 щодо виконання проектних робіт по підключенню двох дизель генераторів потужністю 2х100 кВт у встановлений в зазначеній комерційній пропозиції строк не виконав, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом про стягнення з відповідача 60 000, 00 грн, які були сплачені ним в якості оплати за роботи, які позивач не отримав від відповідача.

Місцевий господарський суд ухвалюючи оскаржуване рішення встановив, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які доводять те, що ним виконані свої зобов`язання за комерційною пропозицією від 10.06.2024 щодо виконання проектних робіт по підключенню двох дизельних генераторних установок потужністю 2х100 кВт у визначений сторонами строк, за які позивачем було сплачено заявлену до стягнення суму.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи погоджується з вказаним вище висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 1, 2 ст. 640 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Щодо долученого відповідачем до матеріалів справи договору № 15/2024-П на виконання проектних робіт від 03.06.2024, колегія суддів зазначає, що даний примірник договору підписано лише з боку ФОП Самокиш С.Ю. (а.с. 25-26)

Водночас, матеріали справи не містять будь-яких доказів щодо листування між сторонами з якого можливо б було встановити намір сторін укласти відповідний договір.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що даний примірник договору № 15/2024-П на виконання проектних робіт від 03.06.2024 відповідач направив позивачу 04.11.2024, що вбачається з поштової накладної № 850, тобто майже через пів року з моменту виставлення комерційної пропозиції від 10.06.2024 та здійснення позивачем оплати на підставі платіжної інструкції № 35344557 від 12.06.2024. (а.с. 6-7)

Будь-яких інших доказів наявності наміру сторін перед здійсненням позивачем оплати виставленої комерційної пропозиції відповідачем укласти договір, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, колегія суддів не бере до уваги наданий відповідачем до матеріалів справи примірник договору № 15/2024-П на виконання проектних робіт від 03.06.2024.

Колегія суддів зазначає, що законодавством не встановлено вимог щодо змісту комерційної пропозиції, однак для того щоб така комерційна пропозиція сприймався як спрощена форма укладення договору, важливо, щоб цей документ містив необхідну інформацію щодо істотних умов певного договору, зокрема, умови про предмет, строки та ціну.

Зі змісту наявної в матеріалах справи комерційної пропозиції від 10.06.2024 вбачається, що вона містить найменування послуги (проектні роботи по підключенню двох дизель-генераторних установок потужністю 2х100 кВт), вартість (60 000, 00 грн) та строки виконання (60 робочих днів), а тому дану Комерційну пропозицію можна сприймати як спрощену форму укладення договору.

Отже, суд першої інстанції погоджується з виском суду першої інстанції, що в даному випадку між сторонами у справі було укладено у спрощений спосіб договір підряду на проектні роботи у вигляді Комерційної пропозиції на проектні роботи по підключенню двох дизель генераторів потужністю 2х100 кВт від 10.06.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положення ст. 887 Цивільного кодексу України визначають, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 ст. 846 Цивільного кодексу України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 856 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з комерційної пропозиції від 10.06.2024, відповідач запропонував позивачу (ТОВ «ФУДКОМ») виконати проектні роботи по підключенню 2-х дизель-генераторних установок потужністю 2х100кВт, вартістю 60 000, 00 грн у строк 60 робочих днів. (а.с. 6)

Отже, відповідно до комерційної пропозиції від 10.06.2024, відповідач запропонував виконати передбачені нею роботи протягом 60 робочих днів, тобто до 03.09.2024.

Також, як вже було вище зазначено, позивач здійснив оплату вказаних у комерційній пропозиції відповідача від 10.06.2024 в сумі 60 000, 00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 3534557 від 12.06.2024. (а.с. 7)

Вказане також не заперечується відповідачем.

Отже, отримавши здійснену позивачем оплату за вказані у комерційній пропозиції від 10.06.2024 роботи, відповідач взяв на себе зобов`язання їх виконати до 03.09.2024.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, своїх зобов`язань щодо виконання проектних робіт по підключенню двох дизельних генераторних установок потужністю 2х100 кВт у строк визначений договором (до 03.09.2024) не виконав, кошти (попередню оплату в розмірі 60 000, 00 грн) перераховані позивачем за виконання цих робіт не повернув. Доказів протилежного відповідач суду не надав.

Щодо долученого відповідачем до матеріалів справи робочого проекту «Реконстуркцісистеми резервного живлення (встановлення дизель - генератора) універсального магазина ТОВ «СІЛЬВЕР СТОУН» по вул. Зенітного полку, 10А в м. Біла Церква, Київської області» (а.с. 28-51), який на його думку є доказом виконання ним робіт передбачених у комерційній пропозиції від 10.06.2024, колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту даного робочого проект вбачається зокрема, що він виконаний для «Реконструкції системи резервного живлення (встановлення дизель - генератора) універсального магазина ТОВ «СІЛЬВЕР СТОУН», а не позивачу ТОВ «ФУДКОМ» (а.с. 28).

Крім цього відповідно до розділу 2 робочого проекту «Коротка характеристика об`єкта, що проектується» Проекту вбачається, що «Технічними умовами запропоновано розглянути можливість підключення до вводів №№1,2 Ру-0,4 кВ ТП -397 двох генераторів: марки ЕР -2500 (потужністю 250 кВА) та марки FD (потужністю 131 кВа), загалом 381 кВа. (а.с. 35)

В той же час, відповідно до умов Комерційної пропозиції від 10.06.2024. було визначено проектні роботи по підключенню двох дизель генераторів потужністю 2х100 кВт, тобто 200кВт, що становить приблизно 250 кВа.

Також відповідно до розділу 2 робочого проекту вбачається, що «Для забезпечення повного навантаження - 370 кВт при постійних збоях у роботі зовнішнього електропостачання, проектом передбачається встановлення джерела автономного живлення - дизельна електростанція (ДЕС) типу ESTAR-510 кВа, що підключається до вводу №1 РУ-0,4 кВ ТП - 397 та забезпечує потужність, заявлену Власником мереж.»

Отже, даний робочий проект було виконано стосовно встановлення джерела автономного живлення - дизельна електростанція (ДЕС) типу ESTAR-510 кВа, що дорівнює 408 кВт, а не 200 кВт, як було визначено умовами комерційної пропозиції від 10.06.2024.

З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виконання відповідачем проектної документації за технічним завданням на підключення резервного живлення наданого, як зазначає відповідач, власником електромереж ТОВ «Сільвер Стоун» не може свідчити про виконання відповідачем своїх зобов`язань за комерційною пропозицією від 10.06.2024 щодо виконання проектних робіт по підключенню двох дизельних генераторних установок потужністю 2х100 кВт.

Крім цього, місцевий господарський суд вірно зазначив, що посилання відповідача на те, що позивач не надав йому всіх необхідних для проектування вихідних даних - Технічного завдання на проектування, погодженого власником мереж - ТОВ «Сільвер Стоун», в яких передбачається реконструкція у зв`язку з встановленням резервних джерел живлення, а також наданих існуючих схем живлення, паспортних даних проектованого обладнання та ін. не приймається судом до уваги при вирішенні даного спору та відхиляється, з огляду на те, що відповідач у випадку необхідності надання йому перелічених вище даних не був позбавлений можливості самостійно звернутися до позивача з відповідним проханням.

Також, колегія суддів зазначає, що у випадку неможливості відповідачем виконання взятих на себе зобов`язань щодо виконання проектних робіт по підключенню двох дизельних генераторних установок потужністю 2х100 кВт у визначений сторонами строк, за які позивачем було сплачено заявлену до стягнення суму, у зв`язку з ненаданням позивачем всіх необхідних для проектування вихідних даних, відповідач міг повернути позивачу сплачені ним грошові кошти на підставі відсутності необхідних даних, чого ним зроблено не було.

Щодо наявної в матеріалах справи копії акта № 15 від 02.09.2024 здачі-приймання проектно-вишукувальної, науково-технічної продукції за договором № 15/2024-П від 03.06.2024, а саме проектні роботи по: «Реконструкція системи резервного живлення (встановлення дизель-генератора) універсального магазина ТОВ «СІЛЬВЕР СТОУН» по вул. Зенітного полку, 10А в м. Біла Церква, Київської області», який підписано тільки ФОП Самокиш С.Ю. (а.с. 65), колегія суддів зазначає наступне.

Як вже було вище встановлено колегією суддів, відповідачем також долучено до матеріалів справи скрін-шот з електронної пошти, який на його думку підтверджує направлення вказаного вище акта на електронну адресу позивача 07.10.2024. (а.с. 66)

Однак, колегія суддів не може взяти його до уваги, як доказ направлення позивачу вказаного вище акту, оскільки з даного скрін-шоту не можливо встановити, що даним електронним листом було направлення саме акт № 15 від 02.09.2024.

Крім цього, даний акт стосується виконання саме робочого проекту «Реконстуркцісистеми резервного живлення (встановлення дизель - генератора) універсального магазина ТОВ «СІЛЬВЕР СТОУН», який як вже вище встановлено колегією суддів не стосується сплачених позивачем робіт за комерційною пропозицією від 10.06.2024.

З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 60 000, 00 грн - попередньої оплати є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Отже, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано відповідачу вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Самокиша Сергія Юрійовича на рішення Господарського суду Київської області від 17.06.2025 у справі № 911/3095/24 задоволенню не підлягає.

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Самокиша Сергія Юрійовича на рішення Господарського суду Київської області від 17.06.2025 у справі №911/3095/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 17.06.2025 у справі № 911/3095/24 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Київської області матеріали справи №911/3095/24.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді І.П. Ходаківська

Г.П. Коробенко