УХВАЛА

21 жовтня 2025 року

м. Київ

cправа № 911/973/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т. М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат» (далі - ТДВ «Узинський цукровий комбінат», скаржник, комбінат)

на ухвалу Господарського суду Київської області від 18.06.2025

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2025

у справі за позовом Приватного підприємства «Еверест»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат»

про стягнення 6 012 477,67 грн,

ВСТАНОВИВ:

Комбінат 24.09.2025 через Електронний суд звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою від 24.09.2025, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 та ухвалу Господарського суду Київської області від 18.06.2025 у справі №911/973/24 повністю, а в задоволенні заяви Приватного підприємства «Еверест» (далі - ПП «Еверест») про забезпечення позову відмовити повністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2025 у справі №911/973/24 визначено колегію суддів у складі: головуючої судді - Малашенкової Т.М. (доповідачка), судді Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.

Ухвалою Верховного Суду від 01.10.2025 касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат» на ухвалу Господарського суду Київської області від 18.06.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 у справі №911/973/24 залишено без руху у зв`язку із наданням скаржникові строку для усунення недоліків, шляхом надання: касаційної скарги в новій редакції із зазначенням підстави касаційного оскарження, передбаченої у відповідному абзаці частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), з огляду на предмет касаційного оскарження, з належним обґрунтуванням того, у чому полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права; документа на підтвердження сплати судового збору за подання касаційної в розмірі 2 422,40 грн. При цьому скаржнику надано строк тривалістю 10 днів з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги.

Крім того, в ухвалі зазначено та роз`яснено, що з огляду на повноту та межі неусунення недоліку касаційної скарги протягом установленого строку може мати наслідки повернення скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

Ухвалу Верховного Суду від 01.10.2025 у справі №911/973/24 доставлено Комбінату в Електронний кабінет: 01.10.2025 о 14:44, що підтверджується довідками про доставку документа в кабінет Електронного суду, зокрема, від 20.10.2025.

За приписами частини шостої статті 242 ГПК України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Комбінат отримав ухвалу 01.10.2025 о 14:44, а тому за приписами статті 116 ГПК України та частини шостої статті 242 ГПК України, останній день для усунення недоліків касаційної скарги, припадає на 13.10.2025.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 01.10.2025 у справі №911/973/24 Комбінат 11.10.2025 через Електронний суд подав до Верховного Суду заяву про усунення недоліків разом з касаційною скаргою від 11.10.2025 та квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №10 від 10.10.2025 про сплату 2 422,40 грн судового збору.

З огляду на викладене скаржник подав касаційну скаргу та квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки про сплату судового збору в межах строку, наданого Судом ухвалою від 01.10.2025 у справі №911/973/24.

Від ПП «Еверест» 07.10.2025 та 17.10.2025 через Електронний суд до Верховного Суду надійшли заперечення проти відкриття касаційного провадження.

Верховний Суд, розглянувши касаційну скаргу від 11.10.2025, дійшов висновку про її повернення разом з доданими до неї документами з огляду на таке.

Комбінат виконав вимоги ухвали Верховного Суду від 01.10.2025 виключно в частині надання документа на підтвердження салати судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Водночас перевіривши касаційну скаргу Комбінату від 11.10.2025 на відповідність виконання вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України виходить з такого.

Процесуальний закон (стаття 290 ГПК України) покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та / або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу касаційного оскарження судового рішення, передбачену частиною другою статті 287 ГПК України.

Системний аналіз статті 287 ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний абзац частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Предметом касаційного оскарження є постанова Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2025, якою ухвала Господарського суду Київської області від 18.06.2024 про забезпечення позову у справі №911/973/24 залишена без змін.

Отже, постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 переглянута ухвала Господарського суду Київської області від 18.06.2024 про забезпечення позову у справі №911/973/24.

З огляду на викладене оскаржується постанова зі справи якою переглянута ухвала про забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 255 ГПК України), а відтак відповідно до пункту 2 частини першої статті 287 ГПК України, зокрема, учасники справи мають право подати касаційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, зазначену в пункті 3 частини першої статті 255 цього Кодексу, після її перегляду в апеляційному порядку.

Верховний Суд звертає увагу, що частина друга статті 287 ГПК України визначає і розмежовує підстави оскарження судових рішень передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України та підстави оскарження судових рішень визначених пунктами 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України.

Для оскарження судових рішень зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України визначено підстави для їх оскарження за пунктами 1- 4 частини другої статті 287 ГПК України, тоді як абзац 2 частини другої статті 287 ГПК України є підставою для касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, тобто саме для ухвал суду переглянутих апеляційним судом, та ухвал апеляційної інстанції, передбачених у пункті 3 частини першої статті 287 ГПК України.

Суд касаційної інстанції в силу приписів статті 300 ГПК України переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, відповідно до абзацу 2 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Таким чином, у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень), з посиланням/вказівкою, як на підставу касаційного оскарження абзац 2 частини другої статті 287 ГПК України.

Комбінат у поданій касаційній скарзі від 11.10.2025 на сторінці 3 зазначає:

«Підставою касаційного оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 04 вересня 2025 року по справі №911/973/24 є:

1. Пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України, а саме суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Суд апеляційної інстанції не врахував норм процесуального права, а саме статей 136 137 Господарського процесуального кодексу України, неврахування позицій, викладених у постановах Верховного Суду від 12.04.2018 у справі №922/2928/17, від 05.08.2019 у справі № 922/599/19, від 21.01.2019 у справі №902/483/18, від 28.08.2019 у справі № 910/4491/19, від 12.05.2020 у справі №910/14149/19, від 13.01.2020 у справі № 922/2163/17, від 14.12.2022 у справі №904/1513/22, від 11.01.2024 у справі № 916/3599/23, від 12.04.2018 у справі №922/2928/17, від 05.08.2019 у справі № 922/599/19, від 12.12.2019 у справі №910/13985/19, від 25.09.2020 у справі № 925/77/20, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, від 15.09.2020 у справі №753/22860/17 щодо необхідності дотримання принципів співмірності та адекватності заходів забезпечення позову».

Отже, скаржник у касаційній скарзі від 11.10.2025 визначив, підставою для касаційного оскарження постанови апеляційної інстанції, якою переглянута ухвала місцевого суду, як «Пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України, а саме суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку», що відповідає пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України для оскарження рішення суду за пунктом 1 частини першої статті 287 НПК України.

Проте, як зазначено в ухвалі Верховного Суду від 01.10.2025 у цій справі:

частина друга статті 287 ГПК України визначає і розмежовує підстави оскарження судових рішень передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України та підстави оскарження судових рішень визначених пунктами 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України;

при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний абзац частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення;

скаржник не посилається на підставу подання касаційної скарги, визначеною відповідним абзацом частини другої статті 287 ГПК України (оскільки оскаржується судове рішення, передбачене пунктом 2 частини першої статті 287 ГПК України).

Комбінат у касаційній скарзі від 11.10.2025 вимог ухвали Верховного Суду від 01.10.2025 у справі №911/973/24 щодо виконання положень пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України не виконав та не зазначив підстави касаційного оскарження постанови апеляційного суду, якою переглянута ухвала місцевого суду, визначеної у частині другій статті 287 ГПК України (з визначенням відповідного абзацу, зокрема, не визначив абзац 2 частини другої статті 287 ГПК України та не вказав, які норми матеріального та/чи процесуального права порушені), конкретних норм права, що порушені та належного обґрунтування того, у чому полягає неправильне застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, з огляду на предмет касаційного оскарження, оскільки, зазначивши у поданій касаційній скарзі від 11.10.2025, що «Підставою касаційного оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 04 вересня 2025 року по справі №911/973/24 є: 1. Пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України, а саме суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку» не є тією підставою оскарження постанови після перегляду ухвали у цій справі за предметом його оскарження (пункт 2 частина перша статті 287 ГПК України), що визначені абзацом 2 частини другої статті 287 ГПК України (підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права) для їх оскарження.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми, змісту касаційної скарги та строку її подання.

За таких обставин скаржником вимог ухвали Суду від 01.10.2025 щодо виконання вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України не виконано.

Верховний Суд виходить з того, що Судом ухвалою від 01.10.2025, зокрема, чітко вказані недоліки касаційної скарги про те, що вона не містить підстав з огляду на предмет оскарження (ухвала місцевого суду переглянута постановою апеляційного суду) (в цьому випадку вона полягала в не виконанні положень пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України).

Отже, перевіркою касаційної скарги від 11.10.2025 щодо усунення недоліку касаційної скарги на відповідність вимог ГПК України, Верховним Судом встановлено, що скаржником не усунуто недолік касаційної скарги, оскільки не зазначено підстави касаційного оскарження постанови апеляційної інстанції, якою переглянута ухвала місцевого суду, визначеної у частині другій статті 287 ГПК України (з визначенням відповідного абзацу), з огляду на предмет касаційного оскарження, на виконання вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 292 ГПК України суд касаційної інстанції вирішує питання про повернення касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Отже, враховуючи, що Комбінат не усунув недолік касаційної скарги щодо надання касаційної скарги в новій редакції з визначенням підстави касаційного оскарження постанови апеляційної інстанції, якою переглянута ухвала місцевого суду, визначеної у частині другій статті 287 ГПК України (з визначенням відповідного абзацу), конкретних норм права, що порушені та належного обґрунтування того, у чому полягає неправильне застосування судом попередньої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, з огляду на предмет касаційного оскарження, згідно з вимогами пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги зазначені в ухвалі Суду від 01.10.2025 не усунуто, а саме не дотримано вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, з огляду на частину другу статті 2 ГПК України, з метою забезпечення належного балансу у реалізації конституційного принципу щодо гарантованого судового захисту та права на касаційне оскарження судового рішення, а також права на доступ до правосуддя та рівності усіх сторін, колегія суддів дійшла до висновку, що наявні підстави для повернення касаційної скарги з доданими до неї матеріалами скаржнику, у відповідності до частини п`ятої статті 292 ГПК України.

При цьому Верховним Судом ураховано принцип рівності сторін перед законом і судом, принцип змагальності судового процесу, з огляду на що належний баланс між забезпеченням реалізації звернення заявника до суду касаційної інстанції (за умови виконання вимог закону щодо форми та змісту касаційної скарги) та принципу res judicata, у цій справі судом касаційної інстанції дотримано.

Вказане не є перешкодою у доступі до правосуддя, адже скаржник має право повторно на загальних підставах звернутися з касаційною скаргою до Суду у відповідності до вимог статей 288, 290, 291 ГПК України.

Заперечення проти відкриття касаційного провадження подані ПП «Еверест» 07.10.2025 не розглядаються, оскільки стосуються касаційної скарги від 24.09.2025, яка ухвалою Верховного Суду від 01.10.2025 у цій справі залишена без руху.

Що стосується заперечення проти відкриття касаційного провадження подані ПП «Еверест» 17.10.2025, Суд відмічає, що ураховуючи вище вказане в цій ухвалі, доводи та заперечення проти відкриття касаційного провадження від 17.10.2025, вказані у запереченнях, приймаються в тій частині в якій відповідають вище викладеним міркуванням.

Керуючись статтями 170, 234, 235, 287, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат» від 24.09.2025 на ухвалу Господарського суду Київської області від 18.06.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 у справі №911/973/24 з усіма доданими до неї матеріалами та касаційну скаргу від 11.10.2025 повернути скаржнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов