ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"16" жовтня 2025 р. Справа № 903/347/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

судді Юрчук М.І.

судді Миханюк М.В.

дослідивши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Дослідне господарство "Перемога" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України на ухвалу Господарського суду Волинської області від 19.08.2025, постановлену суддею Шумом М.С. у м. Луцьк (повний текст ухвали складено 20.08.2025) у справі № 903/347/24

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Традекс Агрі"

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Перемога" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 19.08.2025 у справі № 903/347/24 заяву Головного управління ДПС у Волинській області про визнання кредиторських вимог до боржника на суму 167311122, 23 грн задоволено повністю; визнано грошові вимоги Головного управління ДПС у Волинській області до боржника в розмірі: 167260568, 66 грн - третя черга, 50553, 57 грн (штрафні санкції) - шоста черга, 6056 грн (судовий збір) - перша черга; доручено розпоряднику майна боржника Галічевій В.О. за результатами розгляду грошових вимог внести до реєстру вимог кредиторів відомості про кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, черговість задоволення.

До Північно-західного апеляційного господарського суду 10.09.2025 надійшла апеляційна скарга боржника по справі на вказану ухвалу, в якій останній просив суд поновити строк на її апеляційне оскарження; скасувати ухвалу Господарського суду Волинської області від 19.08.2025 у даній справі та відмовити в задоволенні заяви Головного управління ДПС у Волинській області від про визнання кредиторських вимог до боржника на суму 167311122, 23 грн.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 апеляційну скаргу боржника на ухвалу Господарського суду Волинської області від 19.08.2025 у справі № 903/347/24 залишено без руху; запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, шляхом подання до суду доказів сплати судового збору в сумі 7267, 20 грн, доказів надіслання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами учасникам справи про банкрутство (згідно переліку), а також заяву із зазначенням обґрунтованих підстав для поновлення строку на подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом 10 днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

На виконання вимог ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.09.2025, скаржником подано заяву від 10.10.2025 (зареєстрована судом 13.10.2025) про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано документ про сплату судового збору у розмірі 7267, 20 грн, докази надіслання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами учасникам справи про банкрутство, а також заяву, в якій наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Волинської області від 19.08.2025 у даній справі.

Так, обґрунтовуючи у поданій заяві наявність поважних причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження, підприємство вказало про те, що у процесі підготовки апеляційної скарги адвокатом було допущено технічну неумисну помилку при обрахунку строку на апеляційне оскарження та замість передбачених законом 10 днів, строк було помилково визначено як 20 днів, у зв`язку з цим апеляційну скаргу подано з порушенням строку.

Розглянувши наведені скаржником обґрунтування підстав пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що підстави, зазначені останнім, не можуть бути визнані поважними з огляду на таке.

Пункт 8 частини другої ст. 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

При цьому реалізація конституційного права на апеляційне оскарження судових рішень ставиться в залежність від положень процесуального закону - ГПК України, який регламентує порядок здійснення господарського судочинства.

Згідно ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану ухвалу постановлено судом першої інстанції 19.08.2025, а її повний текст складено 20.08.2025, відтак, останнім днем строку на її апеляційне оскарження є 01.09.2025 (з урахуванням вихідних днів).

Частинами 2 та 3 статті 256 ГПК України визначено, що учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 цього Кодексу.

Як вже встановлено судом, електронна копія оскаржуваної ухвали була доставлена до електронного кабінету представника скаржника 22.08.2025 о 19:42 та згідно ст. 242 ГПК України вважається врученою останньому 23.08.2025, відповідно, згідно приписів ст. 256 ГПК України, останнім днем строку на її апеляційне оскарження з дня отримання скаржником копії повного тексту ухвали, є 02.09.2025 (з урахуванням вихідних днів).

Натомість, апеляційну скаргу підприємством сформовано у підсистемі "Електронний суд" ЄСІКС 09.09.2025, тобто після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги на ухвалу суду з дня отримання скаржником копії її повного тексту.

Частиною першою статті 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Таким чином, для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

При цьому клопотання про поновлення процесуального строку повинно містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. У клопотанні повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Судова колегія зазначає, що за своїм змістом норма про можливість поновлення процесуальних строків є пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 5/452/06).

Згідно з ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд констатує, що помилка при обрахунку строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду залежала не від об`єктивно непереборних обставин, а від суб`єктивних дій самого скаржника, який при зверненні з апеляційною скаргою помилково визначив строк на апеляційне оскарження у кількості 20 днів, замість 10.

Посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 14.06.2023 у справі № 308/10650/19 колегія суддів вважає не релевантним з огляду на те, що у даному випадку Касаційним цивільним судом було скасовано ухвалу суду апеляційної інстанції з підстав не дослідження обставини належного виконання судом першої інстанції вимоги ст. 272 ЦПК України щодо вручення повного тексту судового рішення учаснику справи.

Як вже зазначалося, звернення з апеляційною скаргою є правом сторони, а не обов`язком, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження, реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків, встановлених нормами ГПК України.

З наведеного вбачається, що можливість звернутись з належно оформленою апеляційною скаргою у встановлений законом строк, залежала виключно від волевиявлення та дій самого скаржника, а пропуск строку на таке оскарження залежав не від об`єктивних причин, а від суб`єктивних чинників.

Частиною четвертою ст. 13 ГПК України унормовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на викладене, оцінивши наведені підприємством підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Волинської області від 19.08.2025 у справі № 903/347/24, Північно-західний апеляційний господарський суд визнає їх неповажними.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Виходячи з наведеного, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначена в ГПК України вимога до скаржника при зверненні до суду дотримуватися строку подання апеляційної скарги.

При цьому складовою частиною принципу верховенства права є застосування принципу правової визначеності res judicata, який в контексті права на оскарження судового рішення визначає, що у кожній справі національні суди мають перевіряти чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", пункт 41).

Отже, право на апеляційне оскарження не є безумовним, а тому встановлення законодавцем процесуальних строків звернення до апеляційного суду не є обмеженням доступу до правосуддя, порушенням принципів рівності і змагальності сторін.

Згідно ч. 4 ст. 260 ГПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 261 цього Кодексу.

В силу п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом не поважними.

Оскільки наведені підприємством підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ДП "Дослідне господарство "Перемога" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України на ухвалу Господарського суду Волинської області від 19.08.2025 у справі № 903/347/24.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 234, 256, 258, 260, 261 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними підстави, наведені Державним підприємством "Дослідне господарство "Перемога" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Волинської області від 19.08.2025 у справі № 903/347/24.

2. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Дослідне господарство "Перемога" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України на ухвалу Господарського суду Волинської області від 19.08.2025 у справі № 903/347/24.

3. Повернути скаржнику матеріали апеляційної скарги разом з доданими до неї документами.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та у строк відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Миханюк М.В.