ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2391/25

Суддя О.В. Конюх, при секретарі судового засідання Антоненко В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технопідйом», м. Харків

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Міделвуд», с. Студеники Київської області

про стягнення 101 413,21 грн.,

без виклику представників сторін;

СУТЬ СПОРУ:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Технопідйом», м. Харків (далі по тексту ТОВ «Технопідйом») 25.07.2025 звернувся через систему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області з позовом вих.№25-07-25 до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Міделвуд», с. Студеники Київської області, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 101 413,21 грн., з яких

73 958,00 грн. заборгованості з орендної плати,

17 126,39 грн. пені за сукупний період з 02.09.2024 по 24.07.2025;

8 555,61 грн. інфляційних втрат за сукупний період вересень 2024 року червень 2025 року;

1 733,21 грн. 3% річних за сукупний період з 02.09.2024 по 24.07.2025.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача судовий збір.

Позов обґрунтований тим, що 08.03.2024 між ТОВ «Технопідйом» та ТОВ «Міделвуд» був укладений договір оренди обладнання №REN/ZHS-0351, за яким позивач передав, а відповідач прийняв в тимчасове платне користування будівельне та інше обладнання.

Позивач твердить, що відповідач лише частково вніс оплату за користування орендованим майном, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути у судовому порядку.

Крім того, у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання зі сплати орендної плати позивач нараховує та просить суд стягнути з відповідача передбачену договором пеню, та згідно ст. 625 ЦК України інфляційні втрати та проценти річних.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.07.2025 позовну заяву ТОВ «Технопідйом» залишено без руху, зобов`язано позивача усунути недоліки позовної заяви в строк не пізніше десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

08.08.2025 через систему «Електронний суд» представник позивача подав клопотання №08-08-2025 від 08.08.2025, до якого було додано виправлену позовну заяву.

Ухвалою від 14.08.2025 зобов`язано позивача ТОВ «Технопідйом» усунути недоліки позовної заяви, а саме подати суду докази направлення відповідачу ТОВ «Міделвуд» копії виправленої позовної заяви з доданими до неї документами.

18.08.2025 через систему «Електронний суд» представник позивача подав клопотання про долучення доказів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.08.2025 відкрито провадження у справі №911/2391/25 за правилами спрощеного позовного провадження.

Цією ж ухвалою суд зобов`язав відповідача подати суду у строк п`ятнадцять днів з дати отримання цієї ухвали докази оплати заборгованості за Договором оренди обладнання №REN/ZHS-0351 від 08.03.2024.

Відповідно до ч.7 ст. 6 ГПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Копію ухвали від 19.08.2025 про відкриття провадження у справі було надіслано та доставлено до електронного кабінету ТОВ «Міделвуд» 20.08.2025 о 03:12, про що складено та долучено до матеріалів справи довідку Господарського суду Київської області про доставку електронного листа.

Гарантований статтею 165 ГПК України п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву сплив 04.09.2025.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи у порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. ч. 1-2 ст. 252 ГПК України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).

Згідно з частиною 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на 17.10.2025 відповідач відзив на позов та докази на його підтвердження не подав.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши позов ТОВ «Технопідйом» до ТОВ «Міделвуд» про стягнення 101 413,21 грн., всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, господарський суд

УСТАНОВИВ:

відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

08.03.2024 між ТОВ «Технопідйом» (орендодавець) та ТОВ «Міделвуд» (орендар) був укладений договір оренди обладнання №REN/ZHS-0351 (далі Договір), за умовами якого:

- орендодавець передає, орендар приймає в тимчасове платне користування будівельне та інше обладнання, яке є об`єктом власності орендодавця (п.1.1);

- найменування обладнання, яке передається орендарю за цим договором, його комплектність, технічні характеристики зазначаються в акті прийому-передачі, який є додатком до цього договору. Акт прийому-передачі підписується сторонами цього договору та є документом, який свідчить про факт і дату передачі обладнання орендарю, ціну оренди (орендну плату), строк оренди обладнання (п.1.2);

- передача орендарю кожної одиниці обладнання за цим договором сторони підписують Акт прийому-передачі (п.3.2);

- підтвердження факту повернення орендованого майна орендодавцю є відповідним чином складений та підписаний акт повернення обладнання. До підписання сторонами такого акту, обладнання вважається таким, що знаходиться в користуванні орендаря та не повернуто орендодавцю (п.5.10);

- орендна плата нараховується на основі тарифу орендодавця за добу або місяць оренди обладнання, угодженому та наведеному у Акті прийому-передачі, який підписується сторонами договору та скріплюється їх печатками (п.6.2);

- період розрахунків орендаря становить місяць, в якому здійснюється оренда обладнання. В кінці місяця сторони підписують акти, якими засвідчується факт здійснення оренди обладнання за вказаний період (п.6.6);

- орендар вносить орендну плату в такому порядку:

орендна плата до кінця першого періоду розрахунків вноситься попередньо після підписання цього договору і до фактичного отримання обладнання в оренду (п.6.6.1)

за другий та кожний наступний період розрахунків, орендна плата вноситься попередньо в строк за 3 робочих дня до початку такого періоду розрахунків (п.6.6.2);

- за прострочення виконання будь яких грошових зобов`язань орендаря перед орендодавцем за цим договором, орендар зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент такого прострочення (п.9.1.1);

- термін дії даного договору становить з дати його укладення до 31.12.2024 (п.15.1);

- у разі, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії Договору жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про намір припинити дію договору, договір вважається автоматично подовженим на новий календарний рік на тих же умовах, якщо між сторонами не буде укладено новий договір (п.15.2).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди рухомої речі. За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк (ч. 1 ст.759 ЦК України).

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Разом із договором сторони підписали протокол №1 погодження істотних умов договору оренди від 08.03.2024 (додаток 1 до договору), за яким орендодавець передає орендарю навантажувач Nissan YG1D2A30Q VIN YG1D2E701219 у кількості 1 шт. відновною вартістю за одиницю 780 700,00 грн.; вартість оренди 25 020 грн. за 30 календарних днів при режимі роботи до 150 мотогодин за місяць.

14.03.2024 сторони підписали акт прийому-передачі техніки №АПТ-0324-004 яким засвідчили передачу орендарю навантажувача Nissan YG1D2A30Q. Крім того, сторони зазначили, що дата початку оренди 14.03.2024, контрольована дата повернення 14.09.2024.

Повернення техніки відбулось 28.10.2024 про що свідчить підписаний між сторонами акт повернення техніки №АВТ-1024-0011 від 28.10.2024.

На виконання договору сторони підписали Акти надання послуг, а саме:

№114 від 31.03.2024 на суму 14 178,00 грн.

№ 167 від 30.04.2024 на суму 25 020,00 грн.

№231 від 31.05.2024 на суму 25 020,00 грн.

№272 від 30.06.2024 на суму 25 020,00 грн.

№322 від 31.07.2024 на суму 25 020,00 грн.

№384 від 31.08.2024 на суму 25 020,00 грн.

№421 від 30.09.2024 на суму 25 020,00 грн.

№449 від 29.10.2024 на суму 30 918,00 грн.

Вказані акти підписані електронними підписами уповноважених представників сторін та не містять зауважень.

Як вбачається із підписаного сторонами акту звірки взаємних розрахунків за період з 08.03.2024-29.10.2024 акти №114 від 31.03.2024; № 167 від 30.04.2024.; №231 від 31.05.2024; №272 від 30.06.2024; №322 від 31.07.2024 були повністю оплачені відповідачем, що не заперечується позивачем.

Спірними актами є №384 від 31.08.2024; №421 від 30.09.2024; №449 від 29.10.2024.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги визначені статтею 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 5 ст.792 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Договором передбачено, що за другий та кожний наступний період розрахунків, орендна плата вноситься попередньо в строк за 3 робочих дня до початку такого періоду розрахунків (п.6.6.2).

Тобто, відповідач мав обов`язок внести орендну плату за актом

№384 від 31.08.2024 до 28.07.2024, а з 29.07.2024 настало прострочення;

№421 від 30.09.2024 до 27.08.2024, а з 28.08.2024 настало прострочення;

№449 від 29.10.2024 до 25.09.2024, а з 26.09.2024 настало прострочення.

Позивач визнає часткову оплату акту №384 від 31.08.2024 на суму 7 000,00 грн. (платіжний документ №223 від 30.08.2024).

Частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

ТОВ «Міделвуд» доказів сплати орендної плати у розмірі більшому, ніж визнає та доводить суду позивач, суду не подав, у тому числі на вимогу п.2 ухвали від 19.08.2025 про відкриття провадження, яка набрала законної сили та є обов`язковою для виконання на всій території України.

Заявлена до стягнення сума основного боргу позивачем визначена в розмірі 73 958,00 грн.

Суд встановив, що сума Акту №449 від 29.10.2024 складається із нарахованої орендної плати за 27 календарних днів (18 765,00 грн. без ПДВ, відповідно з ПДВ 22 518,00 грн.) та вартості послуг з доставки техніки від замовника - 7000,00 грн. без ПДВ, тобто з ПДВ 8 400,00 грн.

Пунктом 6.8 Договору сторони передбачили, що орендна плата не включає в себе витрати на доставку, монтаж, нагляд за проведенням монтажних робіт, завантаження, розвантаження, витрачені орендарем енергоносії та витратні матеріали, необхідні для належної експлуатації обладнання, та ремонт обладнання на робочу майданчику орендаря, який був спричинений виною орендаря. Вказані послуги можуть бути надані орендарю за окрему плату на підставі відповідного договору, або окремо виставленого рахунку орендодавця.

Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Суд встановив, що матеріали справи не містять копії договору або окремо виставленого рахунку, які б мстили суму та строк оплати вартості послуги з доставки техніки.

Укладений між сторонами договір оренди обладнання №REN/ZHS-0351 від 08.03.2024, а також акт №449 від 29.10.2024 не встановлює строків оплати за надані послуги з доставки техніки, у зв`язку з чим у суду відсутня можливість встановити, що строк оплати наданих послуг є таким, що настав станом на дату ухвалення рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, про те що вимога позивача про стягнення з відповідача 8 400,00 грн. з ПДВ (7 000,00 грн. без ПДВ) за надані послуги з доставки техніки є передчасна, не обґрунтована та не доведена, відтак не підлягає задоволенню.

Поряд з цим, вимога позивача про стягнення з відповідача орендної плати в сумі 65 558,00 грн. (18 020,00 грн. за актом №384 від 31.08.2024 плюс 25 020,00 грн. за актом №421 від 30.09.2024 + 22 518,00 грн. за актом №421 від 30.09.2024) є документально підтверджена, законна та така, яку слід задовольнити.

У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання, позивач нараховує та просить стягнути з відповідача 17 126,39 грн. пені за сукупний період з 02.09.2024 по 24.07.2025;

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 9.1.1 встановлено, що за прострочення виконання будь-яких грошових зобов`язань орендаря перед орендодавцем за цим договором, орендар зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент такого прострочення.

Суд звертає увагу, що 28.08.2025 набрав чинності Закон України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб», яким серед іншого визнано Господарський кодекс України таким, що втратив чинність, з дня введення в дію цього Закону.

Разом із тим, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Станом на час спірних правовідносин, включно по заявлену кінцеву дату розрахунку пені (24.07.2025), діяли норми Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Інше договором між сторонами не встановлено.

Таким чином, пеня має розраховуватися з дати, наступної за останнім днем строку внесення орендної плати, та до переддня фактичної оплати або до відповідної дати через шість місяців після спливу строку оплати.

З огляду на те, що позивач не довів настання строку оплати за послуги з доставки обладнання, вимоги про стягнення пені, нарахованої на вартість таких послуг (8400,00 грн. з ПДВ) також не належать до задоволення.

З огляду на вимоги частин 1 та 2 статті 2, частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Суд, здійснивши власний розрахунок пені, вірно визначивши строк оплати виключивши з бази нарахування пені вартість послуг з доставки обладнання, не виходячи при цьому за межі періодів, заявлених позивачем

АктОплатаОсновний борг, грн.Строк оплатиПеріод прострочення (за заявлений період , не виходячи за межі шестимісячного строку)Пеня, грн.
№384 від 31.08.20240 7 000 грн. (№223 від 30.08.2024)25 020,00 18 020,0028.07.202429.07.2024-29.08.2024 30.08.2024-01.09.2024 02.09.2024-29.01.2025не заявлено не заявлено 1 950,78
№421 від 30.09.2024-25 020,0027.08.202428.08.2024 - 30.09.2024 01.10.2024-27.02.2025не заявлено 2 769,62
№449 від 29.10.2024-22 518,0025.09.202426.09.2024 - 29.10.2024 30.10.2024-25.03.2025не заявлено 2 517,37
ВСЬОГО 7 237,77

встановив, що вірно розрахований розмір належної до стягнення з відповідача пені за заявлений період становить 7237,77 грн., у зв`язку з чим вказану вимогу слід задовольнити частково.

Також, позивач нараховує та просить суд стягнути з відповідача 8555,61 грн. інфляційних втрат, нарахованих за сукупний період вересень 2024 року червень 2025 року та 1733,21 грн. 3% річних, нарахованих за сукупний період з 02.09.2024 по 24.07.2025. Щодо вказаних вимог суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому проценти річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України, відтак, обмеження нарахування шістьма місяцями відповідно до ст. 232 Господарського кодексу України до процентів річних та інфляційних втрат не застосовується.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу, не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 р. у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 р. у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 р. у справі № 905/600/18.

Суд, перевіривши правильність розрахунку інфляційних втрат та процентів річних, не виходячи при цьому за межі періодів, заявлених позивачем,

АктОплата, грн.Основний борг, грн.Строк оплатиПеріод прострочення (в межах заявленого)3%, грн.Інфляційні втрати, грн.
№384 від 31.08.20240 7 000 (№223 від 30.08.2024)25 020,00 18 020,0028.07.202429.07.24-29.08.24 30.08.24-01.09.24 02.09.2024-24.07.2025не заявлено не заявлено 482,35не заявлено не заявлено вересень 24-червень 25 2462,70
№421 від 30.09.2024-25 020,0027.08.202428.08.24-30.09.24 01.10.2024-24.07.2025не заявлено 610,25не заявлено жовтень 24-червень 25 2 999,07
№449 від 29.10.2024-22 518,0025.09.202426.09.24-29.10.24 30.10.2024-24.07.2025не заявлено 495,69не заявлено листопад 24-червень 25 2253,28
ВСЬОГО 1 588,297 715,05

встановив, що вірно розрахований розмір процентів річних за заявлений період становить 1 588,29 грн., вірний розмір інфляційних втрат за заявлений період становить 7 715,05 грн., у зв`язку з чим вказані вимоги мають бути задоволені частково.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, суд задовольняє позов ТОВ «Технопідйом» частково та ухвалює рішення про стягнення з ТОВ «Міделвуд» 65 558,00 грн. основного боргу, 7 237,77 грн. пені, 7 715,05 грн. інфляційних втрат та 1 588,29 грн. процентів річних.

Оскільки спір у справі виник у результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися до суду та нести додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору у сумі 2 422,40 грн. повністю.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Технопідйом» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міделвуд» (08421, Київська область, Бориспільський район, с. Студеники, вул. Якушева, буд. 45, ідентифікаційний номер 44799298)

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Технопідйом» (61100, Харківська область, м. Харків, вул. Каденюка, буд. 14, корпус А, кв. 70, ідентифікаційний код 37094529)

65 558,00 грн. (шістдесят п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім гривень нуль копійок) основного боргу,

7237,77 грн. (сім тисяч двісті тридцять сім гривень сімдесят сім копійок) пені,

7715,05 грн. (сім тисяч сімсот п`ятнадцять тисяч п`ять копійок) інфляційних втрат,

1588,29 грн. (одну тисячу п`ятсот вісімдесят вісім гривень двадцять дев`ять копійок) процентів річних,

2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Конюх