ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"16" жовтня 2025 р. м. Київ Справа № 911/868/25
Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про відшкодування (стягнення) судових витрат на професійну правничу допомогу у справі
за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ),
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ),
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ),
про визнання недійсним пункту 6 розділу ХІ Статуту товариства,
Без виклику представників сторін
Господарським судом Київської області розглядалася справа № 911/868/25 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРЕЯСЛАВТРАНССЕРВІС", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 (третя особа 1), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_4 (третя особа 2), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_1 (третя особа 3), про визнання недійсним пункту 6 розділу ХІ Статуту товариства.
Рішенням Господарського суду Київської області від 01.09.2025 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено повністю.

До Господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшло клопотання б/н від 05.09.2025 р. (вх. № 8003 від 05.09.2025 р.) про відшкодування (стягнення) судових витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, за яким заявник просить суд стягнути з позивача 45000,00 грн. понесених третьою особою 3 витрат на правову допомогу адвоката.

Як зазначено в ч.ч. 1, 2 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.09.2025 р клопотання ОСОБА_1 про відшкодування (стягнення) судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 911/868/25 було прийнято до розгляду, постановлено розгляд клопотання проводити без повідомлення (виклику) сторін.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про покладення на ОСОБА_2 понесених у справі № 911/868/25 судових витрат, дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке.

Згідно з приписами ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Слід зазначити, що до закінчення судових дебатів представником третьої особи 3 було зроблено заяву про надання доказів у підтвердження понесення витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Так, до матеріалів клопотання про понесені ОСОБА_1 судові витрати останнім було долучено договір б/н про надання правничої допомоги від 17.04.2025 р., рахунок від 04.09.2025 р. згідно договору про надання правової допомоги, акт виконаних робіт від 05.09.2025 р. згідно договору про надання правничої допомоги, квитанція № 1-140К від 05.09.2025 р. на суму 45000,00 грн.

Як встановлено судом, 17.04.2025 р. між ОСОБА_1 (клієнт) та Вак Ольгою Володимирівною (адвокат) було укладено договір б/н про надання правничої допомоги, відповідно до якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правничу допомогу клієнту під час підготовки справи до суду, розгляду справи у суді, а також надавати юридичну (правничу) допомогу, визначену в цьому договорі, а клієнт зобов`язується вчасно оплатити адвокатові гонорар і фактичні витрати, пов`язані з виконанням взятих на себе зобов`язань по наданню йому юридичної (правничої) допомоги.

Пунктом 5 договору встановлено, що дана угода укладена на термін три роки.

04.09.2025 р. адвокатом Вак О.В. виставлено рахунок згідно договору про надання правової допомоги наступного характеру: аналіз справи, підготовка та написання письмових пояснень по справі № 911/868/25, вступна промова по справі № 911/868/25, судові дебати по справі № 911/868/25, участь у судових засіданнях по справі № 911/868/25.

05.09.2025 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було підписано акт виконаних робіт згідно договору про надання правничої допомоги наступного характеру: аналіз справи, підготовка та написання письмових пояснень по справі № 911/868/25, вступна промова по справі № 911/868/25, судові дебати по справі № 911/868/25, участь у судових засіданнях по справі № 911/868/25, на суму 45000,00 грн.

Канна Володимиром Афанасійовичем було оплачено на користь ОСОБА_5 надані останньою послуги, що підтверджується платіжною інструкцією № № 1-140К від 05.09.2025 р. на суму 45000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, третя особа 3 просить суд стягнути з позивача 45000,00 грн. в якості витрат на професійну правничу допомогу.

Слід зазначити, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За частинами 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як зазначалося вище, відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Поряд з цим, згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі статтею 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з пунктом 4 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 вказаного Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону).

У той же час, при визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Поряд з цим, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу також відображена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 р. у справі № 905/1795/18, від 01.08.2019 р. у справі № 915/237/18 та інших.

Адвокат та клієнт, керуючись принципом вільного волевиявлення щодо укладення договору про надання правової допомоги, вправі погодити між собою розмір та вартість такої допомоги. Клієнт має право погодитись або не погодитись із запропонованими тарифами (вартістю послуг), зважаючи на свої фінансові можливості. У разі ж погодження та підписання відповідного договору, клієнт оплачує вартість послуг адвоката за результатами їх надання та підтвердження.

Проте, інший учасник у справі, на якого просить клієнт покласти понесені ним витрати на правову допомогу, не зобов`язаний повністю за свій рахунок відшкодовувати всю суму заявлених витрат на правову допомогу. Як вказано вище, при визначенні суми до відшкодування, суд має виходити з критерію розумності розміру цих витрат, з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Поряд з цим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, або ж неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 925/1067/19 від 17.08.2020 р., у справі № 916/2691/19 від 16.07.2020 р. та інших.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має врахувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Наведена правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі№ 922/445/19.

Приписами ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням предмета спору у даній справі, обсягу фактично поданих представником третьої особи 3 до справи доказів та пояснень, дійсно необхідного та підтвердженого доказами фактичного обсягу правничої допомоги, суд констатує, що витрати на правничу допомогу, які третя особа 3 просить відшкодувати за рахунок позивача, не є співмірними зі складністю предмета спору, з обсягом дослідження позовної заяви, підготовки і подання письмових пояснень по справі, які не потребували занадто складного аналізу правових норм і судової практики, а також не потребували проведення розрахунків, і, за висновком суду, їх розмір є неспівмірним зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим часом на їх надання, та не відповідає критерію розумної необхідності.

Дослідивши матеріали клопотання та долучені до справи докази, суд дійшов висновку, що у даному випадку розумним розміром витрат на правову допомогу адвоката третій особі 3, які слід покласти до відшкодування за рахунок позивача у даній справі, є 22500,00 грн.

З огляду на вищенаведене клопотання Канна В.А. про відшкодування (стягнення) судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 911/868/25 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Клопотання Канна Володимира Афанасійовича про відшкодування (стягнення) судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 911/868/25 задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_2 ) 22500 (двадцять дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

3. У задоволенні решти вимог заявника відмовити.

4. Додаткове рішення направити учасникам справи.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення відповідно до ст.ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Додаткове рішення підписано 16.10.2025 р.

Суддя В.М. Бабкіна