ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2025 р. Справа№ 927/574/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Коротун О.М.

без виклику представників сторін

розглянувши апеляційну скаргу Чернігівської обласної прокуратури

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.08.2025

у справі № 927/574/25 (суддя Шморгун В.В.)

за позовом Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Деснянської селищної ради Чернігівської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Синергія Систем»

про стягнення 290 936, 40 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Козелецька окружна прокуратура в інтересах держави в особі Деснянської селищної ради звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Синергія Систем», у якому просить суд стягнути з відповідача кошти, сплачені за договором №461 від 05.10.2023, у розмірі 279 619,20 грн, інфляційні втрати в сумі 8 467,28 грн та 3% річних в сумі 2 849,82 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов укладеного між сторонами договору про закупівлю талонів на пальне №461 від 05.10.2023 відповідач передав позивачу талони на паливо для його фактичного відпуску на АЗС. Проте, як зазначає прокурор, позивач не зміг отримати паливо за талонами на загальну суму 279 619,20 грн. Оскільки позивач сплатив відповідачу кошти за товар, який фактично не отримав, прокурор просить стягнути з відповідача кошти у розмірі 279 619,20 грн.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 07.08.2025 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, Чернігівська обласна прокуратура у встановлений процесуальний строк звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.08.2025 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають встановленим обставинам справи та висновкам Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Апелянт зазначив, що відповідно до п. 12.2 договору покупець гарантує, що ним буде здійснено заправку до закінчення строку дії талону, який становить не менше 12 місяців. А тому, твердження суду першої інстанції, що строк дії талонів закінчився після спливу 12 місяців з дня їх отримання є необгрунтованим.

Крім того, скаржник зауважує, що відповідач ані під час виникнення проблем на АЗС з відсутності палива, ані під час розгляду справи в суді доказів існування форс-мажорної обставини стороні договору та суду не надав.

Також апелянт зазначає, що закриття автозаправних мережі групи «Приват», до яких входять «Авіас» та «ANP», у зв`язку із наявністю боргів перед постачальниками є загальновідомим фактом, про що свідчить дані в засобах масової інформації.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.08.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Чернігівської обласної прокуратури. Розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Відповідач своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що згідно з ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 19.09.2023 Деснянською селищною радою на веб-порталі публічних закупівель «Prozorro» розміщено оголошення про проведення торгів № UA-2023-09-19-001877-а на закупівлю дизельного палива (Євро 5) та бензину А-95 (Євро 5) в талонах у кількості 35 300 літрів.

За результатами проведених торгів переможцем визнано ТОВ «Синергія Систем».

05.10.2023 Деснянська селищна рада (далі - покупець) та ТОВ «Синергія Систем» (далі - постачальник) уклали договір про закупівлю талонів на пальне №461 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити, а покупець приймати у власність та повністю оплачувати за видатками на придбання пально-мастильних матеріалів (талонів) в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі товар «Дизельне паливо (Євро 5) талон, бензин А-95 (Євро 5) талон за ДК 021:20-9 - «Нафта і дистиляти», які відповідно до умов, зазначених в договорі, надають право здійснювати заправку автомобілів покупця паливом на АЗС, яка вказана в додатку 2 до договору.

Відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документам (талонами) на отримання товару відповідно до «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 (п. 1.2 договору).

Кількість товару та вартість одиниці товару, визначено сторонами в специфікації, що надана в додатку 1 до цього договору (п. 1.4 договору).

Згідно з п. 2.1 договору товар вважається переданим постачальником і прийнятим покупцем по кількості і якості з моменту отримання товару згідно з умовами договору.

Відповідно до п. 3.1 договору сума цього договору становить 1 931 616,00 грн. Джерело фінансування: кошти місцевого бюджету.

Оплата товару (талонів) здійснюється після отримання рахунку протягом 10-ти робочих днів в національній валюті України в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника (п. 4.2 договору).

Строк поставки товару: до 01 листопада 2023 року згідно з заявкою замовника (у вигляді талонів, об`єм партії визначається замовником самостійно (п. 5.1 договору).

Пунктом 5.2 договору обумовлено, що передача покупцю товару за цим договором здійснюється на АЗС шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довіреними особами покупця талону. Зобов`язання постачальника з поставки кожної окремої партії вважається виконаним з моменту підписання сторонами видаткової накладної.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2023, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 11.1 договору).

Відповідно до п. 12.2 договору покупець гарантує, що ним буде здійснено заправку до закінчення строку дії талону, який становить не менше 12 місяців.

У специфікації (додаток №1 до договору) зазначено, що поставці підлягає бензин А-95 у кількості 8100 л загальною вартістю 1 488 384,00 грн та дизельне паливо у кількості 27200 л загальною вартістю 443 232,00 грн.

У додатку №2 до договору вказаний перелік АЗС, на яких здійснюється відпуск Товару по талонах, а саме: м. Остер, вул. Незалежності.

Відповідно до видаткових накладних №1229 від 11.10.2023, №1308 від 17.10.2023 та №1443 від 27.10.2023 ТОВ «Синергія Систем» передало, а Деснянська селищна рада прийняла бензин А-95 у кількості 8100 л та дизельне паливо у кількості 27200 л, усього на загальну суму 1 931 616,00 грн.

Позивач сплатив вартість переданого йому товару на загальну суму 1 931 616,00 грн, на підтвердження чого надані платіжні інструкції № 2279, № 2280, №2281 від 12.10.2023, № 2332, № 2333, № 2334 від 20.10.2023, № 2422, №2423, № 2424, № 2425, № 2426 від 03.11.2023.

У позовній заяві прокурор зазначає, що протягом 2023-2024 років та до 24.01.2025 відповідач здійснював відпуск Товару позивачу за скретч-картками, але потім припинив поставку дизельного палива, що підтверджується службовою запискою водія Деснянської селищної ради від 24.01.2025 та актом від 20.02.2025.

Прокурор надав копії скретч-карток, за якими, за твердженнями прокурора, позивач не зміг отримати дизельне паливо, а також копії службової записки від 24.01.2025 та акта від 20.02.2025.

У службовій записці від 24.01.2025, яка підписана водієм шкільного автобуса Деснянської селищної ради Городничим В. І., зазначено, що, починаючи з 15.01.2025 і по теперішній час водій не може здійснити заправку шкільного автобуса Атаман Д 09352 дизельним паливом за скретч-картками, придбаними у ТОВ «Синергія Систем» на жодній заправці в межах Чернігівського району: м. Остер, вул. Незалежності, оскільки заправка була зачинена, доступ до неї та відповідальних осіб ТОВ «Синергія Систем» відсутній.

В акті від 20.02.2025, складеному комісією у складі працівників та депутата селищної ради, вказано, що при прибутті на заправну станцію в м. Остер комісія побачила, що станція не працює і там нікого немає; на дисплеї (вивісці) назва палива та ціна не висвітлювалась.

Прокурор надав Деснянській селищній раді претензію від 27.03.2025 №05-02/484, адресовану директору ТОВ «Синергія Систем», у якій запропонував останньому в добровільному порядку перерахувати суму невикористаних талонів на паливо у розмірі 280 166,40 грн та повідомити про розгляд претензії до 13.04.2025.

Як докази направлення вказаної претензії прокурор надав копію фіскального чеку АТ «Укрпошт» від 28.03.2025, у якому зазначено про направлення рекомендованого листа №274 «кому: ТОВ Синергія Систем, куди: 01042 Київ».

Також прокурор надав роздруківки трекінгу з сайту Укрпошти, у якій вказано, що поштове відправлення №274 було повернуто відправнику 16.04.2025 (закінчення встановленого терміну зберігання).

Прокурор вважає, що відповідач неналежно виконав свої зобов`язання за договором, що стало підставою для звернення до суду із цим позовом.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

За змістом ч. 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі 912/2385/18.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, останню прокурором подано в особі Деснянської селищної ради у зв`язку із невиконанням нею своїх обов`язків щодо захисту інтересів держави у суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

При цьому орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно із частинами 1, 4 та 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 та 4 ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» районні та обласні ради затверджують районні та обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм, контролюють їх виконання. Самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону.

Отже, Деснянська селищна рада є суб`єктом владних повноважень, який бере участь у формуванні бюджету та забезпечує його виконання, а також зобов`язаний забезпечити раціональне та максимально ефективне використання бюджетних коштів, приймає рішення про використання виділених коштів, контролює належне і своєчасне відшкодування шкоди, заподіяної державі.

Прокурор звертався до Деснянської селищної ради, у якому просив надати інформацію щодо звернення до суду із позовною заявою про стягнення з ТОВ «Синергія Систем» коштів за сплачений товар та штрафних санкцій.

Деснянська селищна рада у листі № 05-02/700 від 08.05.2025 повідомила прокурора про те, що вона з позовною заявою до суду не зверталась та просить прокурора здійснити захист інтересів селищної ради у суді.

Отже, підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка позивача, який є компетентним органом у спірних правовідносинах, і у разі виявлення порушень законодавства має право звернутись до суду щодо захисту порушених інтересів, однак цього не зробив.

У порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор повідомив позивача про намір подати позов в інтересах держави в особі Деснянської селищної ради до ТОВ «Синергія Систем» про стягнення коштів та штрафних санкцій.

За таких обставин у їх сукупності, колегія суддів прийшла до обгрунтованого висновку про доведеність з боку прокурора бездіяльності Деснянської селищної ради, як підстави для звернення органу прокуратури до суду за захистом інтересів держави (територіальної громади) та про наявність підстав для звернення прокурора з цим позовом до суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 1, 2 статті 712 ЦК України).

Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Прокурор стверджує, що протягом 2023-2024 років та до 24.01.2025 відповідач здійснював відпуск Товару позивачу за скретч-картками, але потім припинив поставку дизельного палива, у зв`язку із чим постачальником фактично недопоставлено Деснянській селищній раді 5110 літрів дизельного палива на суму 279 619,20 грн. Прокурор надав копії талонів, за якими, за його твердженнями, позивач не зміг отримати пальне.

Відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка затверджена Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155, талон - це спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери (п. 10.3.3.1 Інструкції).

Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП (п. 10.3.3.2 Інструкції).

За загальним правилом для отримання товару на АЗС покупець пред`являє оператору АЗС картку (талон) на пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію талону / картки на пальне, здійснює фактичну передачу (видачу) товару відповідної марки та кількості, після чого талон / картка на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання покупцем товару зі зберігання відповідного асортименту та кількості.

Таким чином, покупець як власник талонів / карток на пальне, отриманих від постачальника, володіє законним правом на отримання на АЗС, визначених угодою, товару (пального) по талонах/ картках у кількості, маркуванні, визначеному у талонах на пальне.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06.06.2023 у справі №903/666/22.

Пунктом 9 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою КМУ від 20.12.1997 №1442, передбачено, що розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що підписання сторонами видаткових накладних не свідчить про поставку постачальником замовнику товару за договором, оскільки фактично позивачу передані талони на пальне, які надають право замовнику на отримання відповідної кількості вже попередньо оплаченого товару (палива) за договором в майбутньому.

Як зазначалося вище, на підтвердження неможливості отримати 5510 літрів бензину дизельного палива прокурор надав службову записку від 24.01.2025, підписану водієм шкільного автобусу Деснянської селищної ради Городничим В. І., у якій зазначено, що, починаючи з 15.01.2025 і по теперішній час водій не може здійснити заправку шкільного автобуса Атаман Д 09352 дизельним паливом за скретч-картками, придбаними у ТОВ «Синергія Систем» на жодній заправці в межах Чернігівського району (м. Остер, вул. Незалежності), оскільки заправка була зачинена, доступ до неї та відповідальних осіб ТОВ «Синергія Систем» відсутній.

В акті від 20.02.2025, складеному комісією у складі працівників та депутат селищної ради, також вказано, що заправна станція в м. Остер на момент прибуття була зачинена.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що за умовами п.12.2 договору визначено, що оокупець гарантує здійснення заправки до закінчення терміну дії талону, який становить не менше 12 місяців.

Отже, позивач міг гарантовано отримати пальне на АЗС лише в межах строку дії талонів (скретч-карток).

Надані прокурором копії скретч-карток на дизельне паливо не містять строку (терміну) дії цих карток.

Відтак, з урахуванням умов п. 12.2 договору та за відсутності належних доказів встановлення для талонів строку їх дії понад 12 місяців, суд першої інстанції прийшов до висновку, що строк їх дії, що не викликає сумнівів, саме 12 місяців.

Враховуючи те, що останню партію талонів позивач отримав 27.10.2023 на підставі видаткової накладної №1443, тому він міг гарантовано отримати пальне на АЗС у термін лише до 27.10.2024.

Однак у службовій записці від 24.01.2025 та в акті від 20.02.2025 містяться відомості про те, що АЗС у м. Остер на вул. Незалежності була зачинена лише у період з 15.01.2025 по 24.01.2025 та 20.02.2025, тобто вже після закінчення строку дії талонів.

Водночас, колегія суддів не погоджується із даними висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Як зазначалося вище, відповідно до п. 12.2 договору визначено, що покупець гарантує, що ним буде здійснено заправку до закінчення строку дії талону, який становить не менше 12 місяців.

Вираз «не менше» вказує на те, що значення або кількість має бути більшим за вказане, але ні в якому разі меншим.

На отриманих позивачем скретч-картаках за умовами договору строк дії не вказаний.

Крім того, на офіційному сайті «Авіас» за посиланням https://avias.ua/palivni-proekti/skretch-karta/ міститься роз`яснення, що паливна скретч-картка «Авіас» - безстрокова і дійсна до моменту отримання палива на АЗС.

Пунктом 11.1 договору передбачено, що він вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2023, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, що строк дії талонів становить 12 місяців є нічим не підтвердженими, а отже необгрунтованими.

Згідно із п. 5.4 договору постачальник не несе відповідальності та звільняється від зобов`язань за договором у разі неотримання покупцем товару на АЗС через відсутність палива на АЗС, у зв`язку із воєнним станом введеним в Україні 24.02.2022.

Водночас, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів відсутності палива на АЗС.

28.03.2025 Деснянська селищна рада Чернігівської області направила Товариству з обмеженою відповідальністю «Синергія Систем» претензію № 05-02/484 від 27.03.2025, відповідно до якої просила відповідача перерахувати суму невикористаних талонів на паливо у сумі 280 166, 40 грн.

Суд першої інстанції зазначив, що належних доказів направлення вказаної претензії матеріали справи не містять, оскільки як вбачається із наданого фіскального чеку Укрпошти претензія була направлена до м. Києва, тоді як відповідно до договору місцезнаходженням відповідача є м. Запоріжжя.

Однак, колегія вважає вказані висновки суду першої інстанції безпідставними, оскільки як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, який наявний в матеріалах справи, юридичною адресою Товариства з обмеженою відповідальністю «Синергія Систем» є 01042, м. Київ, вул. Джона Маккейна, 40.

При цьому, як вбачається із фіскального чеку № 334 від 28.03.2025, рекомендований лист № 274 був направлений ТОВ «Синергія Систем», 01042 м. Київ.

Згідно трекінгу із сайта «Укрпошта» вказаний рекомендований лист № 274 був повернутий відправнику за закінченням терміну зберігання, а не у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною на конверті адресою.

Таким чином, твердження суду першої інстанції, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази відправки претензії є необгрунтованими.

Відповідно до статті 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 28.11.2011 у справі №3-127гс11 та неодноразово підтримана Верховним Судом у постановах від 07.02.2018 у справі № 910/5444/17 від 31.10.2018 у справі № 910/13318/16, від 26.10.2018 у справі № 910/1775/18 від 27.08.2019 у справі № 911/1958/18.

З матеріалів даної справи слідує, що позивачем обрано такий варіант процесуальної поведінки, як повернення вартості не отриманого дизельного палива у кількості 5110 л на суму 279 619, 20 грн.

Отже, оскільки доказів поставки товару чи повернення позивачу вартості не отриманого дизельного палива у кількості 5110 л на суму 279 619, 20 грн відповідач не надав, доводів позивача не спростував, колегія суддів погоджується із доводами апелянта про те, що вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми - є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних у сумі 2 849, 82 грн та інфляційних втрат у сумі 8 467, 38 грн., слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Як вбачається із претензії № 05-02/484 від 27.03.2025 позивач просив відповідача надати відповідь у строк до 13.04.2025, таким чином 3% річних та збитки від інфляції нараховуються з 14.04.2025.

Отже, за перерахунком суду 3% річних становлять 1 011, 23 грн, а збитки від інфляції - 1 957, 33 грн та підлягають задоволенню у зазначеному розмірі.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи Чернігівської обласної прокуратури частково знайшли своє підтвердження у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення - частковому скасуванню та прийняттю нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судовий збір, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Чернігівської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.08.2025 у справі № 927/574/25 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.08.2025 у справі № 927/574/25 скасувати частково та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Синергія Систем» (01042, м. Київ, вул. Маккейна Джона, 40; ) на користь Деснянської селищної ради (17024, Чернігівська обл., Чернігівський район, смт. Десна, вул. Ювілейна, 1а; ) 279 619, 20 грн попередньої оплати, 1 011, 23 грн 3% річних та 1 957, 33 грн збитків від інфляції. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Синергія Систем» (01042, м. Київ, вул. Маккейна Джона, 40; ) на користь Чернігівської обласної прокуратури (14000, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, 9; ) 3 259, 13 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

В іншій частині рішення залишити без змін.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Синергія Систем» (01042, м. Київ, вул. Маккейна Джона, 40; ) на користь Чернігівської обласної прокуратури (14000, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, 9; ) 4 888, 69 грн судового збору за розгляд справи суді апеляційної інстанції.

4. Видачу наказів доручити Господарському суду Чернігівської області.

5. Матеріали справи № 927/574/25 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Коротун