ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року

м. Київ

cправа № 918/288/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Зуєва В.А., Міщенка І.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Поліський лісовий офіс»

на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.08.2025 (у складі колегії суддів: Юрчук М.І. (головуючий), Коломис В.В., Крейбух О.Г.) про закриття апеляційного провадження

у справі № 918/288/25

за позовом Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Поліського округу та Клеванської селищної ради

до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Поліський лісовий офіс»

про стягнення 96 648,63 грн шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року Керівник Рівненської окружної прокуратури (далі - прокурор) звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Поліського округу та Клеванської селищної ради до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Поліський лісовий офіс» (далі - ДСГП «Ліси України» в особі філії «Поліський лісовий офіс») про стягнення 96 648,63 грн шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач порушив вимоги законодавства у сфері охорони, захисту та використання лісів при веденні лісового господарства, а саме не здійснив комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів, запобігання незаконних порубок.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 20.05.2025 позов задоволено. Стягнуто з ДСГП «Ліси України» в особі філії «Поліський лісовий офіс» на користь держави в особі Клеванської селищної ради 96 648,63 грн шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Стягнуто з ДСГП «Ліси України» в особі філії «Поліський лісовий офіс» на користь Рівненської обласної прокуратури 2 422,40 грн витрат зі сплати судового збору.

ДСГП «Ліси України» в особі філії «Поліський лісовий офіс» оскаржило рішення Господарського суду Рівненської області від 20.05.2025 до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДСГП «Ліси України» в особі філії «Поліський лісовий офіс» на рішення Господарського суду Рівненської області від 20.05.2025 у справі № 918/288/25 та постановлено апеляційну скаргу розглядати без повідомлення учасників за наявними матеріалами в порядку письмового провадження.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.08.2025 апеляційне провадження за апеляційною скаргою філії «Поліський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на рішення Господарського суду Рівненської області від 20.05.2025 у справі № 918/288/25 закрито на підставі пункту 2 частини 2 статті 264 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК).

Ухвалу мотивовано тим, що апеляційна скарга філії «Поліський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на рішення Господарського суду Рівненської області від 20.05.2025 у справі № 918/288/25 подана особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Не погоджуючись із висновками суду апеляційної інстанції, у серпні 2025 року ДСГП «Ліси України» в особі філії «Поліський лісовий офіс» подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (абзац 2 частини 2 статті 287 ГПК), просить скасувати ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.08.2025, а справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Касаційну скаргу обґрунтовано, зокрема, тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно закрив провадження у справі та не дослідив наявні в матеріалах справи документи на підтвердження підстав для представництва та подання апеляційної скарги, чим обмежив відповідачу доступ до суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.09.2025 відкрито касаційне провадження у справі № 918/288/25 за касаційною скаргою ДСГП «Ліси України» в особі філії «Поліський лісовий офіс» на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.08.2025 з підстави, передбаченої абзацом 2 частини другої статті 287 ГПК, та постановлено здійснити перегляд зазначеної ухвали без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Прокурор та Державна екологічна інспекція Поліського округу у відзивах на касаційну скаргу зазначають про правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при закритті апеляційного провадження у справі, тому просять залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд виходить із такого.

Згідно зі статтею 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема на апеляційне оскарження судового рішення, ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм, в даному випадку норм ГПК.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів («Diya 97 v. Ukraine», № 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

Усі фізичні і юридичні особи здатні мати процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, боржника (процесуальна правоздатність). Фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи здатні особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (процесуальна дієздатність). Юридична особа набуває процесуальних прав та обов`язків у порядку, встановленому законом, і здійснює їх через свого представника (стаття 44 ГПК).

У господарському процесі сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника (частини 1, 2 статті 56 ГПК).

За нормами цивільного законодавства представництвом є правовідносини, в яких одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (частини 1, 3 статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи (частини 1, 2 статті 244 ЦК).

Згідно із частиною 1 статті 61 ГПК представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Частинами 1, 2 статті 58 ГПК визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Поряд із цим відповідно до частини 3 статті 56 ГПК юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

ГПК у статті 60 наводить перелік документів, що підтверджують повноваження представників. Водночас він не містить схожої норми з переліком документів, якими для суду підтверджуються повноваження осіб, через яких юридична особа бере участь у справі на засадах самопредставництва.

Формулювання частини 3 статті 56 ГПК дозволяє зробити висновок про те, через яких осіб можливе самопредставництво юридичної особи, а також про те, що окрім керівника і члена виконавчого органу такими особами можуть бути також інші особи, уповноважені діяти від імені юридичної особи відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту).

Особа, через яку юридична особа діє на засадах самопредставництва, має підтвердити суду цей свій статус. При цьому, як вже було зауважено, процесуальний закон не містить вичерпного переліку документів, якими для суду можуть бути підтверджені повноваження особи, через яку юридична особа діє на засадах самопредставництва. Вочевидь це можуть бути й документи, вказані у частині 3 статті 56 ГПК, зокрема статут, положення, трудовий договір (контракт).

Водночас варто враховувати, що частина 1 статті 89 ЦК передбачає, що юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до Єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.

Згідно із частинами 5, 6 цієї статті до Єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Такі висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 у справі № 910/16580/23.

Велика Палата Верховного Суду у зазначеній справі, здійснюючи тлумачення частини 3 статті 56 ГПК, дійшла висновку, що її формулювання дозволяє виснувати про те, через яких осіб можливе самопредставництво юридичної особи, а також про те, що, окрім керівника і члена виконавчого органу, такими особами можуть бути також інші особи, уповноважені діяти від імені юридичної особи відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту).

Особа, через яку юридична особа діє на засадах самопредставництва, має підтвердити суду цей свій статус, зокрема шляхом подання документів, вказаних у частині 3 статті 56 ГПК (статут, положення, трудовий договір (контракт). Водночас, якщо відповідні відомості щодо особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи на засадах самопредставництва, внесені до Єдиного державного реєстру, ці відомості є офіційним та достатнім підтвердженням того, що юридична особа діє в суді через певну особу на засадах самопредставництва (з урахуванням відповідних обмежень повноважень, якщо такі є).

Разом із тим стаття 131-2 Конституції України визначає, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Частиною четвертою цієї статті визначено, що законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Так, за частинами 1 та 2 статті 16 ГПК учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються, зокрема, ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (частина 4 статті 60 ГПК).

Вимоги до форми та змісту апеляційної скарги встановлені статтею 258 ГПК, відповідно до частин 1, 3 якої апеляційна скарга подається в письмовій формі та до неї додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень.

Як свідчать матеріали справи, що розглядається, предметом позову прокурора є вимога про стягнення шкоди, заявлена до ДСГП «Ліси України» в особі філії «Поліський лісовий офіс», який було задоволено рішенням Господарського суду Рівненської області від 20.05.2025.

Інтереси відповідача в суді першої інстанції представляв адвокат Піддубний О.О., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією ордера від 19.05.2025 на надання правничої допомоги ДСГП «Ліси України» на підставі договору про надання правничої допомоги від 31.12.2024 № 2/2024-а (а.с. 125).

Апеляційна скарга на рішення Господарського суду Рівненської області від 20.05.2025 у справі № 918/288/25 через систему «Електронний суд» подана представником відповідача - адвокатом Піддубним О.О., на підтвердження повноважень якого представляти інтереси ДСГП «Ліси України» до апеляційної скарги додано копію ордера від 11.06.2025 на надання правничої допомоги у Північно-західному апеляційному господарському суді (а.с. 150).

Ухвалою від 27.06.2025 Північно-західний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за цією скаргою як такою, що відповідає вимогам статті 258 ГПК. В ухвалі також зазначено, що заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали до суду не надійшло.

У подальшому у зв`язку із звільненням головуючого судді ОСОБА_1 у відставку, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.07.2025 апеляційну скаргу прийнято складом суду: головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Павлюк І.Ю., суддя Крейбух О.Г. на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2025.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.08.2025, у зв`язку із відпусткою судді Павлюк І.Ю., згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2025, зазначену апеляційну скаргу прийнято до провадження складом суду: головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г., суддя Коломис В.В.

Закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою, поданою адвокатом Піддубним О.О. від імені ДСГП «Ліси України» в особі філії «Поліський лісовий офіс», суд апеляційної інстанції зазначив, що апеляційна скарга на рішення Господарського суду Рівненської області від 20.05.2025 у справі № 918/288/25 подана особою - філією «Поліський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України», яка не має процесуальної дієздатності.

При цьому єдиною підставою для такого висновку суду апеляційної інстанції стало те, що згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань скаржник/апелянт у цій справі є Філія (відокремленим підрозділом) Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (45601597) без статусу юридичної особи, яка не може виступати стороною у господарському процесі та не повноважна самостійно подавати до апеляційного господарського суду апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Рівненської області від 20.05.2025 у справі № 918/288/25.

Втім поза увагою апеляційного господарського суду залишилися наявні в матеріалах справи, як копія ордера від 11.06.2025 на надання правничої допомоги саме ДСГП «Ліси України» у Північно-західному апеляційному господарському суді (а.с. 150), так і копія Положення про філію «Поліський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України» (2025), у якому містяться положення стосовно того, що Філія діє від імені ДСГП «Ліси України» та в його інтересах, здійснює делеговані цим підприємством функції відповідно до мети, завдань та предмета діяльності ДСГП «Ліси України» у встановленому порядку.

Крім того, як свідчать матеріали справи, участь у справі приймало саме ДСГП «Ліси України», надаючи заперечення на позов, клопотання та інші документи, пов`язані з розглядом справи, а представництво на участь у процесі здійснено від імені ДСГП «Ліси України» адвокатом Піддубним О.О., на підтвердження повноважень якого представляти інтереси відповідача надано ордер про надання правничої допомоги, що є належним і достатнім підтвердженням повноважень вчиняти дії від імені ДСГП «Ліси України» в особі філії «Поліський лісовий офіс».

Разом із тим зі змісту апеляційної скарги відповідача на рішення суду першої інстанції у цій справі не вбачається, що вона подана саме філією.

Таким чином, суд касаційної інстанції вважає, що оскаржувана ухвала прийнята судом апеляційної інстанції з порушенням норм процесуального права, а суд, з огляду на наявні в матеріалах справи докази щодо представництва інтересів відповідача у суді, не навів достатніх підстав для закриття апеляційного провадження відповідно до пункту 2 частини 2 статті 264 ГПК.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 ГПК суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

У частині 6 статті 310 ГПК визначено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Зважаючи на те, що висновок суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження у справі є передчасним і таким, що зроблений без з`ясування та урахування всіх обставин щодо наявності підстав для застосування положень пункту 2 частини 2 статті 264 ГПК, суд касаційної інстанції дійшов висновку про задоволення касаційної скарги ДСГП «Ліси України» в особі філії «Поліський лісовий офіс» та скасування ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.08.2025 у справі № 918/288/25 з передачею справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Поліський лісовий офіс» задовольнити.

2. Ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.08.2025 у справі № 918/288/25 скасувати.

3. Справу № 918/288/25 передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді: В.А. Зуєв

І.С. Міщенко