ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/844/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Андрощук О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Забігайло Л.В. - довіреність №14 від 28.08.2025;

від відповідача: Зайцев А.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Житомирського обласного центру зайнятості

до ОСОБА_1

про стягнення 114800,00 грн (з урахуванням ухвали від 16.10.2025)

Житомирський обласний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до Зайцева Андрія Євгенійовича про стягнення 150000,00 грн коштів мікрогранту.

Ухвалою від 07.07.2025 суд залишив позовну заяву без руху та надав час для усунення недоліків позовної заяви.

18.07.2025 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків від 14.07.2025.

Ухвалою від 31.07.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначив на 01.09.2025 об 11:00.

11.08.2025 на адресу суду, разом із довідкою про причини повернення, де вказано: "адресат відсутній за вказаною адресою", повернулася копія ухвали суду про відкриття провадження у справі від 31.07.2025, адресована відповідачу.

Ухвалою від 01.09.2025 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 01.10.2025 о 10:00.

10.09.2025 на адресу суду, разом із довідкою про причини повернення, де вказано: "адресат відсутній за вказаною адресою", повернулася копія ухвали суду про відкриття провадження у справі від 01.09.2025, адресована відповідачу.

12.09.2025 на адресу суду, разом із довідкою про причини повернення, де вказано: "адресат відсутній за вказаною адресою", повернулася копія ухвали суду про відкриття провадження у справі від 01.09.2025, адресована відповідачу.

Протокольною ухвалою від 01.10.2025 суд, з урахуванням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оголосив перерву до 16.10.2025 о 10:00.

09.10.2025 до суду від відповідача надійшли такі документи:

- заява, згідно якої останній просить суд розстрочити залишок суми коштів мікрогранту на 12 місяців, а також вказує, що позов визнає, наслідки такого визнання йому відомі;

- заява про долучення доказів до матеріалів справи з додатками, а саме квитанції до платіжної інструкції №32 від 26.08.2025, платіжної інструкції №KE09-KC7X-1HX6-E2M6 від 21.09.2025, платіжної інструкції №T4C6-E9C1-42AT-XEAH від 08.10.2025.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. У судовому засіданні повідомив, що позов визнає, при цьому здійснив часткове повернення мікрогранту на суму 35200,00 грн після звернення позивача до суду з даним позовом, що було підтверджено і представником позивача. Просив розстрочення залишку суми боргу з мікрогранту на 12 місяців.

У судовому засіданні 16.10.2025 оголошувалася перерва та було постановлено ухвалу про закриття провадження у справі в частині стягнення 35200,00 грн боргу (не повернутого мікрогранту), тому подальший розгляд справи здійснюється в межах позовних вимог про стягнення на користь позивача з відповідача 114800,00 грн коштів мікрогранту.

Представник позивача у судовому засіданні 16.10.2025 підтримала позовні вимоги в частині стягнення 114800,00 грн неповернутого мікрогранту (з урахуванням ухвали від 16.10.2025) з підстав, викладених у позовній заяві. Щодо заяви відповідача про розстрочення залишку суми боргу з мікрогранту на 12 місяців - не заперечила.

При прозгляді справи суд враховує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи пояснення представника позивача та відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує про невиконання відповідачем обов`язкової умови цього договору щодо створення протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок двох робочих місць та працевлаштування на них двох осіб на строк не менш як 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проекту, що відповідно до п.20, 21 Порядку надання мікрогрантів на створення та розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 №738, є підставою для повернення вказаних коштів мікрогранту, у зв`язку з чим позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відповідач не скористався правом подачі письмового відзиву на позовну заяву, доводи позивача не спростував. Водночас суд враховує що відповідач визнав позов та вказав, що наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 46 ГПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

За приписами ст.191 ГПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оцінивши в сукупності надані до справи документи, проаналізувавши вимоги законодавства, що регулює спірні правовідносини, враховуючи визнання позову відповідачем, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Суд встановив, що 14.09.2023 відповідач звернувся через Єдиний державний вебпортал електронних послуг "Дія" із заявою №585NEU на отримання гранту на власну справу (а.с.6-12). Також, за наданою відповідачем у заяві інформацією, сума запиту гранту становить 150000, 00 грн.

Бізнес-планом передбачено придбання обладнання для ведення діяльності, меблів для облаштування закладу та рекламної продукції (а.с.10-11).

Наказом Державного центру зайнятості №191 від 14.11.2023 "Про надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу" наказано надати мікрогранти на створення або розвиток власного бізнесу 1850 отримувачам на загальну суму 434481017,00 грн (а.с.13-15).

Додатком №9 до наказу Державного центру зайнятості №191 від 14.11.2023 визначено список заявників, які отримали позитивне рішення комісії Державного центру зайнятості та набрали найбільшу сукупну кількість балів, у межах наявної граничної суми мікрогрантів, визначеної Мінекономіки, за заявами поданими у період з 11.09.2023 по 24.09.2023 (а.с.16-21).

У списку заявників, що отримали грант, була заява відповідача №585NEU за порядковим номером 205 із сумою виплати гранту 150000,00 грн (а.с.20).

27.11.2023 року ФОП Зайцев А.Є. у відділенні «Ощадбанку» підписав Заяву про приєднання до Договору про надання мікрогранту (а.с. 22).

Згідно з вказаною заявою, укладання договору внаслідок приєднання отримувача до його умов передбачає надання мікрогранту у розмірі 150000,00 грн.

Договір про надання мікрогранту оприлюднений на офіційному сайті Державного центру зайнятості в мережі Інтернет, вільний доступ до якого здійснюється за адресою (доменним ім`ям): www.dcz.gov.ua.

У розділі ІІ "Предмет договору" зазначено, що на виконання цього договору на підставі рішення ДЦЗ про надання мікрогранту, прийнятого до його укладання отримувачу відповідно до Порядку та договорів про взаємодію надається мікрогрант у розмірі та порядку визначених умовами цього договору (розділ ІІ).

У розділі ІІІ обумовлено, що розмір мікрогранту, який надається отримувачу відповідно до цього договору обумовлений бізнес-планом, визначається відповідно до прийнятого ДЦЗ рішення про надання мікрогранту та зазначається у Заяві про приєднання.

При цьому загальна вартість реалізації бізнес-плану може перевищувати суму мікрогранту та передбачати також фінансування за рахунок власних коштів отримувача.

Мікрогрант надається у безготівковій формі у національній валюті України шляхом зарахування коштів на рахунок отримувача через Уповноважений банк у строки та порядку, визначені договорами про взаємодію та Порядком.

Уповноважений банк забезпечує оплату витрат отримувача на цілі, визначені у бізнес-плані відповідно до пункту 3 розділу V цього договору та передбачені бізнес-планом.

Згідно розділу ІV договору, використання коштів мікрогранту здійснюється за цільовим призначенням, яке обумовлене умовами його надання, визначається бізнес-планом та повинно відповідати цілям, визначеним у бізнес-плані відповідно до пункту 3 розділу V цього договору.

Отримувач використовує кошти мікрогранту за цільовим призначенням протягом шести місяців з дати його отримання (зарахування на рахунок отримувача).

Отримувач реалізує бізнес-план протягом строку, визначеного в ньому.

Для використання коштів мікрогранту та оплати ними витрат отримувача, що відповідають цільовому призначенню мікрогранту, визначеному у бізнес-плані відповідно до пункту 3 розділу V цього договору та передбаченому бізнес-планом, отримувач подає до Уповноваженого банку рахунок-фактуру (рахунок, квитанція, накладна тощо) та договір, укладений між отримувачем і постачальником (продавцем) обладнання, сировини та матеріалів тощо.

На підставі документів, зазначених в абзаці першому цього пункту, Уповноважений банк забезпечує проведення операції з оплати витрат, які відповідають цільовому призначенню мікрогранту та бізнес-плану.

Для підтвердження цільового використання мікрогранту ДЦЗ через регіональні, міські, районні, міськрайонні центри зайнятості, філії регіональних центрів зайнятості здійснює моніторинг та контроль виконання умов договору шляхом періодичних виїзних оглядів місця провадження господарської діяльності отримувача протягом трьох років з дня укладення отримувачем договору мікрогранту або до повного виконання обов`язкової умови договору, визначеної абзацом третім пункту 20 Порядку.

Для здійснення моніторингу та контролю за додержанням умов договору отримувачем центр зайнятості може залучати відповідні центральні та/або місцеві органи влади.

У разі неможливості встановлення факту цільового використання мікрогранту або встановлення факту нецільового використання мікрогранту під час моніторингу та контролю за додержанням умов договору мікрогранту, який здійснюється центром зайнятості, витрачені кошти протягом одного місяця повертаються отримувачем на спеціальний рахунок, відкритий в уповноваженому банку, для подальшого їх перерахування на рахунок, з якого здійснюється перерахування мікрогранту.

Відповідно до розділу V цього Договору, обов`язковою умовою договору є створення протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку робочих місць залежно від розміру мікрогранту, визначеного пунктом 4 Порядку, кількість яких визначається з урахуванням бізнес-плану та рішення ДЦЗ про надання мікрогранту і зазначається в заяві про приєднання, та працевлаштування на них осіб на строк не менш як на 24 місяці.

Конкретні цілі використання коштів мікрогранту з переліку, визначеного пунктом 2 розділу V цього Договору, зазначаються отримувачем в бізнес-плані. Використання коштів мікрогранту на покриття інших витрат забороняється.

Згідно з розділом VІ, отримувач зобов`язується, зокрема:

1) використати кошти мікрогранту для реалізації бізнес-плану на умовах, визначених Порядком та цим договором;

2) виконати обов`язкову умову;

3) не використовувати кошти мікрогранту на цілі, відмінні від тих, які визначені у бізнес-плані відповідно до пункту 3 розділу V цього договору;

4) з метою здійснення моніторингу та контролю виконання умов цього договору надавати ДЦЗ (відповідному регіональному, міському, районному, міськрайонному центру зайнятості або відповідній філії регіональних центрів зайнятості, центральним та/або місцевим органам влади (у разі їх залучення)), доступ до місця провадження господарської діяльності отримувача, а також необхідну інформацію та документи, зокрема стосовно сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та створення робочих місць, протягом трьох років з дня укладення договору або до повного виконання обов`язкової умови договору, визначеної абзацом третім пункту 20 Порядку;

5) повернути до Уповноваженого банку різницю між сумою отриманого мікрогранту та фактично сплаченими відповідно до Порядку податками, зборами (обов`язковими платежами), єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невиконання обов`язкової умови;

6) повернути витрачені кошти мікрогранту протягом одного місяця до Уповноваженого банку у разі неможливості встановлення факту цільового використання або встановлення факту нецільового використання мікрогранту за результатами здійснення ДЦЗ моніторингу та контролю за додержанням умов цього договору.

ДЦЗ має право:

- через регіональні, міські, районні, міськрайонні центри зайнятості, філії регіональних центрів зайнятості, а також із залученням відповідних центральних та/або місцевих органів влади (у разі необхідності), здійснювати моніторинг та контроль виконання умов договору (зокрема, шляхом періодичних виїзних оглядів місця провадження господарської діяльності отримувача) протягом трьох років з дня укладення отримувачем договору або до повного виконання обов`язкової умови договору, визначеної абзацом третім пункту 20 Порядку відповідно до Порядку;

- вимагати від отримувача необхідну інформацію та документи, зокрема стосовно сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та створених робочих місць тощо;

- вимагати повернення коштів мікрогранту та розірвати цей договір у випадках, передбачених його умовами.

У розділі VІІ договору, зокрема, визначено, що:

- у разі невиконання отримувачем обов`язкової умови він повертає відповідно до Порядку до Уповноваженого банку різницю між сумою отриманого мікрогранту та фактично сплаченими податками, зборами (обов`язковими платежами), єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- у разі неможливості встановлення факту цільового використання або встановлення факту нецільового використання мікрогранту за результатами здійснення ДЦЗ моніторингу та контролю за додержанням умов цього договору, витрачені кошти мікрогранту протягом одного місяця повертаються отримувачем до Уповноваженого банку;

- у разі несвоєчасного та/або неповного виконання пунктів 20 і 21 Порядку сума мікрогранту вважається заборгованістю, стягнення якої здійснюється ДЦЗ та/або регіональним центром зайнятості в судовому порядку (п.6-8 розділу VІІ).

Суд встановив, що відповідно до виписки філії Житомирське обласне управління АТ "Ощадбанк" від 04.04.2024 за період з 01.01.2023 по 04.04.2024 (а.с.30), 28.12.2023 на рахунок відповідача зараховано кошти мікрогранту у розмірі 150000,00 грн.

З метою здійснення моніторингу та контролю за виконанням умов договору мікрогранту, 04.04.2024 та 28.10.2024 працівники Житомирської філії обласного центру зайнятості здійснили виїзний огляд місця провадження господарської діяльності відповідача, про що складено відповідні акти перевірки дотримання умов Договору мікрогранту №214 від 04.04.2024 та №555 від 28.10.2024. Під час першої та другої перевірки порушень не було виявлено. Однак, під час проведення третьої перевірки 02.04.2025 (акт №650/151), встановлено, що за адресою, за якою проводилась попередня перевірка, суб`єкт господарювання фактично не знаходиться (а.с.29).

Як вбачається з матеріалів справи, Зайцевим А.Є. не виконано обов`язкову умову договору мікрогранту щодо створення протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок одного робочого місця та працевлаштування особи на строк не менш як 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проекту (п. 20 Порядку). Також, згідно з обов`язковими умовами договору мікрогранту, відповідач мав би здійснювати підприємницьку діяльність принаймні до 28.12.2026 та утримувати особу працевлаштованою щонайменше до 21.06.2026, однак за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 28.01.2025 відповідач припинив підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець за власним рішенням.

Згідно з п. 20 Порядку у разі невиконання обов`язкової умови договору мікрогранту, зокрема нестворення отримувачем робочих місць протягом шести місяців з дня зарахування коштів на його рахунок та непрацевлаштування на них осіб згідно з умовами цього Порядку, сума мікрогранту протягом одного місяця після закінчення такого шестимісячного періоду повертається отримувачем у повному обсязі уповноваженому банку на рахунок, з якого здійснюється перерахування мікрогранту.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з невиконанням грантоотримувачем обов`язкової умови договору мікрогранту щодо створення протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок одного робочого місця та працевлаштування особи, 09.09.2024 Житомирським обласним центром зайнятості видано наказ №86 "Про затвердження рішення про повернення коштів мікрогранту грантоотримувачем №585NEU ФОП Зайцевим Андрієм Євгенійовичем", яким затверджено рішення комісії Житомирського обласного центру зайнятості з питань опрацювання заяв та бізнес-планів на отримання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу про повернення коштів мікрогранту грантоотримувачем №585NEU Зайцевим Андрієм Євгенійовичем в сумі 150000,00 грн, прийняте згідно протоколу №1 від 21.04.2025 (а.с.31-34).

Позивач звертався до відповідача з претензіями від 29.04.2025 №1683/10.01.-25 та від 16.05.2025 №1946/10.01-25, у яких просив перерахувати кошти у сумі 150000,00 грн у місячний строк з дня отримання претензій (а.с.35-38), які залишені відповідачем без відповіді та без задоволення).

Натомість, у заяві від 09.10.2025 позивач визнає позовні вимоги у повному обсязі.

Суд враховує, що правовідносини між сторонами врегульовані Законом України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" та Порядком надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 № 738.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" надання фінансової державної підтримки здійснюється спеціально уповноваженим органом у сфері розвитку малого і середнього підприємництва, іншими органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, Українським фондом підтримки підприємництва та іншими загальнодержавними фондами, регіональними та місцевими фондами підтримки підприємництва. Фінансова державна підтримка надається за рахунок державного та місцевих бюджетів.

Пунктом 1 Порядку визначено, що метою надання безповоротної державної допомоги у формі мікрогрантів є сприяння зайнятості населення, створення або розвиток власного бізнесу. Джерелами фінансування надання мікрогрантів отримувачам є кошти: Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття (далі - Фонд); державного бюджету, у тому числі кошти, що надходять на рахунок Мінекономіки "Фонд підтримки малого та середнього бізнесу", відкритий у Національному банку, на який зараховуються добровільні внески (благодійні пожертви) від фізичних та юридичних осіб приватного права та/або публічного права в національній та іноземній валюті.

Головним розпорядником бюджетних коштів є Мінекономіки. Розпорядником коштів Фонду є Державний центр зайнятості (п.2 Порядку).

Розмір мікрогранту, який надається одному отримувачу, визначається відповідно до його запиту, але не менше 50000 гривень та не перевищує, зокрема, 250000 гривень включно у разі зобов`язання отримувача створити не менше двох робочих місць після отримання мікрогранту та прийняття на них працівників на умовах, визначених цим Порядком (п. 4 Порядку).

Надання мікрогрантів за рахунок джерел, передбачених абзацом сьомим пункту 1 цього Порядку, здійснюється Мінекономіки через АТ "Ощадбанк" (уповноважений банк) на підставі рішень Державного центру зайнятості, включених до подання про надання мікрогрантів (далі - подання), відповідно до договору про взаємодію між Мінекономіки, уповноваженим банком та Державним центром зайнятості (далі - договір про взаємодію 1) (п. 6 Порядку).

Відповідно до пункту 20 Порядку для отримання мікрогранту отримувач укладає договір мікрогранту у відділенні уповноваженого банку шляхом підписання заяви про приєднання. Обов`язковою умовою договору мікрогранту, крім надання мікрогранту отримувачам, визначеним абзацом другим пункту 4 цього Порядку, є створення протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку робочих місць залежно від розміру мікрогранту, визначеного пунктом 4 цього Порядку, та працевлаштування на них осіб на строк не менш як 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проекту. У разі невиконання обов`язкової умови договору мікрогранту, зокрема нестворення отримувачем робочих місць протягом шести місяців з дня зарахування коштів на його рахунок та непрацевлаштування на них осіб згідно з умовами цього Порядку, сума мікрогранту протягом одного місяця після закінчення такого шестимісячного періоду повертається отримувачем у повному обсязі уповноваженому банку на рахунок, з якого здійснюється перерахування мікрогранту.

За положеннями пункту 21 Порядку Державний центр зайнятості через регіональні, міські, районні, міськрайонні центри зайнятості, філії регіональних центрів зайнятості здійснює моніторинг та контроль за виконанням умов договору мікрогранту, зокрема шляхом періодичних виїзних оглядів місця провадження господарської діяльності отримувача, протягом трьох років з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку або до повного виконання обов`язкової умови договору мікрогранту, визначеної абзацом третім пункту 20 цього Порядку.

Для здійснення моніторингу та контролю за додержанням умов договору мікрогранту отримувачем центр зайнятості може залучати відповідні центральні та/або місцеві органи влади.

Рішення про повернення мікрогранту приймаються регіональними центрами зайнятості.

Неповернуті отримувачем кошти стягуються з нього відповідно до вимог законодавства.

У разі несвоєчасного та/або неповного виконання пункту 20 цього Порядку і цього пункту сума мікрогранту вважається заборгованістю, стягнення якої здійснюється Державним центром зайнятості та/або регіональним центром зайнятості у судовому порядку.

Суд враховує, що відповідно для реалізації умов цього Порядку інформація:

- про суми сплачених податків, зборів (обов`язкових платежів), єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування отримувачами подається ДПС за запитом Державного центру зайнятості. Форма подання такої інформації встановлюється Державним центром зайнятості разом з ДПС;

- про працевлаштування осіб на нові робочі місця, суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, сплаченого за працевлаштованих на визначених цим Порядком умовах працівників, подається Пенсійним фондом України. Тип та структура електронних даних, що передаються та приймаються, процедури взаємодії між інформаційними системами та зміни до них, форма журналів обліку запитів та відповідей визначаються Державним центром зайнятості та Пенсійним фондом України шляхом прийняття спільних рішень, які оформляються окремими протоколами, підготовленими на підставі цього Порядку;

- про день зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку подається уповноваженим банком відповідно до договору про взаємодію 1 та договору про взаємодію 2.

У разі коли за результатами обміну інформацією між Державною службою зайнятості, Пенсійним фондом України та ДПС відсутня інформація в частині сплати отримувачем податків, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, отримувач подає Державному центру зайнятості витяг з інформаційної системи органів ДПС або документальне підтвердження щодо стану розрахунків з бюджетом та цільовими фондами (зокрема, щодо сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску за працевлаштованих осіб відповідно до умов цього Порядку).

Згідно з ч. 24 Порядку для оплати витрат на цілі, визначені пунктом 5 цього Порядку та встановлені в договорі мікрогранту, отримувач подає уповноваженому банку рахунок-фактуру (рахунок, квитанцію, накладну тощо) або договір, укладений між отримувачем і постачальником (лізингодавцем, продавцем) обладнання, сировини та матеріалів тощо. Оплата витрат проводиться уповноваженим банком на цілі, визначені пунктом 5 цього Порядку та встановлені в договорі мікрогранту, на підставі документів, зазначених в абзаці першому цього пункту. У разі надходження до Державного центру зайнятості від уповноваженого банку інформації про подані отримувачем документи на оплату витрат на цілі, які не відповідають пункту 5 цього Порядку та суті бізнесу, Державний центр зайнятості має право скасувати рішення про надання мікрогранту. На підставі рішення Державного центру зайнятості уповноважений банк протягом трьох операційних днів повертає кошти мікрогранту на рахунок, з якого здійснювалося перерахування мікрогранту.

Суд встановив, що відповідач не виконав обов`язкової умови договору мікрогранту щодо створення робочих місць протягом шести місяців з дня зарахування коштів на його рахунок.

За наведених обставин суд дійшов висновку про порушення відповідачем своїх зобов`язань на виконання вимог порядку та договору про надання мікрогранту, що має наслідком повернення відповідачем отриманої суми мікрогранту.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відтак, господарський суд дійшов висновку прийняти визнання позову відповідачем та задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача 114800,00 грн коштів мікрогранту.

Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду на дванадцять місяців, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Зокрема, згідно із ч. 6 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Частиною 1 ст.331 ГПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частин 3, 4 статті 331 ГПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Приписами ч.5 ст.331 ГПК України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Аналізуючи наведені норми суд підсумовує, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Положення ст. 331 ГПК України при цьому не містять конкретного переліку обставин для розстрочення виконання судового рішення, а лише встановлюють критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку можливість вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Підставою для застосування правил цієї норми є виняткові обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в господарській справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Таким чином, питання про розстрочення виконання рішення повинно вирішуватися судом із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін. А тому під час розгляду заяви про розстрочення рішення мають бути досліджені та оцінені доводи та заперечення як боржника, так і стягувача. Важливо також дотримуватися розумного строку розстрочення.

Суд враховує, що представник позивача не заперечила щодо заяви відповідача про розстрочення залишку суми боргу з мікрогранту на 12 місяців, а відповідач повністю визнає заборгованість, під час розгляду справи частково сплатив заявлену до стягнення суму, про що було постановлено ухвалу суду, та не має наміру ухилятися від виконання судового рішення, про що свідчить позиція та поведінка останнього.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви та розстрочення виконання рішення Господарського суду Житомирської області у справі №906/844/25 в частині стягнення 114800,00 грн коштів мікрогранту, на дванадцять місяців.

Вирішуючи питання щодо розподілу судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів частини 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» та статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Так, відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

У даному випадку, враховуючи, що відповідач надав заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що наявні підстави для повернення позивачу 50 % судового збору, сплаченого за подання позову, з Державного бюджету України, а інша частина судового збору в розмірі 1514,00 грн (50%) покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 130, 191, 233, 236-238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Зайцева Андрія Євгенійовича ( АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_1 ) на спеціальний рахунок, відкритий в уповноваженому банку для перерахування коштів за наступними реквізитами: Отримувач: АТ "Ощадбанк", код отримувача: 00032129, надавач платіжних послуг отримувача: АТ "Ощадбанк", рахунок отримувача: НОМЕР_2 , призначення платежу: Повернення суми гранту (Мікрогрант) Зайцевим Андрієм Євгенійовичем, ід. код НОМЕР_1 - в сумі 114800,00 грн коштів мікрогранту.

3. Стягнути з Зайцева Андрія Євгенійовича ( АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_1 ) на користь Житомирського обласного центру зайнятості (10001, Житомирська область, м. Житомир, вул. Київська, 83, ід. код 03491398) - 1514,00 грн витрат по сплаті судового збору.

4. Розстрочити виконання рішення строком на 12 місяців згідно із наступним графіком сплати заборгованості:

1) до 16.11.2025 - 9566,67 грн;

2) до 16.12.2025 - 9566,67 грн;

3) до 16.01.2026 - 9566,67 грн;

4) до 16.02.2026 - 9566,67 грн;

5) до 16.03.2026 - 9566,67 грн;

6) до 16.04.2026 - 9566,67 грн;

7) до 16.05.2026 - 9566,67 грн;

8) до 16.06.2026 - 9566,67 грн;

9) до 16.07.2026 - 9566,67 грн;

10) до 16.08.2026 - 9566,67 грн;

11) до 16.09.2026 - 9566,67 грн;

12) ДО 16.10.2026 - 9566,63 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 17.10.25

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи;

- позивачу - через систему "Електронний суд"

2 - відповідачу - рек.з пов.