ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"06" жовтня 2025 р. Справа №914/980/24
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Бонк Т.Б.,
Суддів Бойко С.М.
Якімець Г.Г.
розглянувши заяву ОСОБА_1 №UAR_/308 від 18.09.2025 (вх. суду від 18.09.2025 № 01-05/2789/25) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу
при розгляді апеляційних скарг ОСОБА_2 б/н від 10.06.2025 (вх. суду від 10.06.2025 № 01-05/1784/25) та б/н від 10.06.2025 (вх. суду від 10.06.2025 № 01-05/1785/25)
на рішення Господарського суду Львівської області від 08.05.2025 (повне рішення складено 21.05.2025, суддя Ділай У.І.)
та на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 26.05.2025 (повне рішення складено 05.06.2025, суддя Ділай У.І.)
у справі № 914/980/24
за позовом ОСОБА_2 , м. Харків
в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю Універсальна бурильна техніка, м. Дрогобич, Львівська обл.
до відповідача: ОСОБА_1 , смт.Східниця, Львівська обл.
про: стягнення збитків в розмірі 2368783,22 грн,
Рішенням Господарського суду Львівської області від 08.05.2025 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю Універсальна бурильна техніка до ОСОБА_1 про стягнення збитків в розмірі 2368783,22 грн - відмовлено. Судовий збір покладено на позивача.

Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 26.05.2025 заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Універсальна бурильна техніка на користь ОСОБА_1 195 439,16 грн витрат на професійну (правничу) допомогу. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 16.09.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Львівської області від 05.06.2025 у справі № 914/3222/24 залишено без змін; апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 26.05.2025 у справі №914/980/24 задоволено частково.

18.09.2025 до апеляційного суду від відповідача надійшла заява, в якій він просить суд ухвалити додаткове рішення та стягнути з позивача 232 000,00 гривень витрат на правову допомогу.

До заяви представником долучено:

- копію ордеру серії АІ №1936921 від 30.06.2025;

- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №7115/10 від 19.10.2018;

- копію Додаткової угоди №1 від 23.06.2025 до Договору про надання юридичних послуг №АR02/504/23 від 02.05.2024;

- копію Акту прийому-передачі наданих послуг №17.23 від 17.09.2025 згідно з Договором про надання юридичних послуг №АR02/504/23 від 02.05.2024 та Додаткової угоди №1 від 23.06.2025;

- копію рахунку на оплату №17.23-1 від 17.09.2025.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.09.2025 розгляд заяви ОСОБА_1 постановлено здійснювати у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи; встановлено Немілостівому Віталію Олександровичу, що діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю Універсальна бурильна техніка строк для подання заперечень на подану відповідачем заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

26.09.2025 до суду від ТОВ «Універсальна бурильна техніка» надійшли заперечення щодо задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якому заявник зазначив, що заявлена до стягнення сума витрат не відповідає критеріям розумності, співмірності, необхідності та реальності, тому просив суд відмовити у її задоволенні.

Також звернув увагу суду на прохальну частину клопотання про стягнення судових витрат, в якому заявник просить стягнути з ТОВ «Універсальна бурильна техніка» та ОСОБА_3 232 0000 грн витрат на професійну правничу допомогу, оскільки на його думку ОСОБА_2 є представником ТОВ «Універсальна бурильна техніка» у спірних правовідносинах.

30.09.2025 від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення на заперечення щодо стягнення судових витрат.

Відповідно до частин 1, 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК).

Згідно із статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої статті 126 ГПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).

Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Таким чином, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно враховувати, зокрема, встановлений в самому договорі розмір та/або порядок обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Матеріалами справи підтверджено, що представництво відповідача у цій справі здійснювалось адвокатом Скирдою Владиславом Євгеновичем, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, як фізична особа-підприємець на підставі договору про надання юридичних послуг №UAR02.50423 від 02.05.2024.

Згідно з умовами п.1.1 якого, виконавець зобов`язався надавати юридичні та консультаційні послуги, а клієнт зобов`язався прийняти та оплатити надані послуги щодо підготовки та подання відзиву, а також інших процесуальних заяв, які будуть вимагатись для представництва інтересів клієнта в межах судової справи №914/980/24.

Строк дії договору до 31 грудня 2026 року. (п. 2.1 Договору).

Сторони уклали Додаткову угоду №1 від 23.06.2025 до Договору про надання юридичних послуг №UAR02.50423 від 02.05.2024.

Відповідно до п.1 Додаткової угоди №1 сторони погодились, що у зв`язку із поданням апеляційної скарги ТОВ «Універсальна Бурильна Техніка» на додаткове рішення від 26.05.2025 та на рішення Господарського суду Львівської області від 08.05.2025 у справі№914/980/24 за позовом Немілостівого Віталія Олександровича в інтересах ТОВ «Універсальна Бурильна Техніка» до Ченського Олександра Андрійовича про відшкодування збитків, існує необхідність подання від Клієнта відзиву на апеляційну скаргу.

Пунктом 2 Додаткової угоди №1 сторони погодились, що сума Винагороди, що підлягає оплаті Клієнтом за надані послуги щодо підготовки та подання відзиву на Апеляційну скаргу, становитиме 120 000 грн. Винагорода Виконавця за вчинення інших дій в межах справи №914/980/24, в тому числі, але не виключно підготовка заперечень, додаткових пояснень, клопотань, заяв тощо визначається, виходячи з фактичної кількості часу, витраченого Виконавцем, та його погодинної ставки. Ставка за 1 (одну) годину роботи Виконавця складає 4 000 грн без урахування податків.

Сторони погодили, що сума Винагороди, що підлягає оплаті Клієнтом, за надані послуги щодо участі в судовому засіданні щодо розгляду апеляційної скарги, становитиме 10 000 грн за кожне окремо судове засідання. (п. 3 Додаткової угоди).

Пунктом 4 Додаткової угоди №1 сторони погодили, що у зв`язку із оскарженням ТОВ «Універсальна Бурильна Техніка» рішення Господарського суду Львівської області від 08.05.2025р. у справі №914/980/24, «гонорар успіху» (винагорода за досягнення позитивного для клієнта результату у апеляційному суді) буде складати 80 000 грн і підлягає сплаті у разі ухвалення апеляційним судом постанови про залишення апеляційної скарги на рішення Господарського суду Львівської області від 08.05.2025 у справі №914/980/24 без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 08.05.2025 у справі№914/980/24 без змін.

Згідно до акту приймання-передачі послуг №17.23 від 17.09.2025 року Ченським Олександром Андрійовичем було прийнято, а Виконавцем було надано послуги на загальну суму 232 000,00 грн.

Вказаним актом передбачено такі послуги:

- Підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу подану ТОВ «Універсальна Бурильна Техніка» на додаткове рішення від 26.05.2025р. та рішення Господарського суду Львівської області від 08.05.2025 у справі №914/980/24 за позовом Немілостівого Віталія Олександровича в інтересах ТОВ «Універсальна Бурильна Техніка» до Ченського Олександра Андрійовича про відшкодування збитків 120 000,00 грн;

- Участь в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги 26 серпня 2025 року 10 000, 00 грн;

- Участь в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги 16 вересня 2025 року 10 000, 00 грн;

- Підготовка та подача додаткових пояснень по справі №914/980/24 в межах розгляду апеляційної скарги (3 години з розрахунку 1 година / 4 000 грн) 12 000, 00 грн;

- Гонорар успіху у зв`язку з ухваленням апеляційним судом постанови про залишення апеляційної скарги на рішення Господарського суду Львівської області від 08.05.2025р. у справі №914/980/24 без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 08.05.2025р. у справі №914/980/24 без змін (відповідно до п. 4 Додаткової угоди №1 від 23.06.2025р.) - 80 000,00 грн.

Загальний розмір витрат на правову допомогу відповідно до Акту №17.23 становить 232 000,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою статті 129 ГПК, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. При цьому не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Разом з тим, вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постановах Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20, від 07.11.2019 у справі №905/1795/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 та є усталеною практикою.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК).

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 ГПК України).

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи..

Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Так, колегія суддів враховує, що правова позиція відповідача була сталою та не зазнавала змін протягом розгляду спору у суді першої інстанції, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, адвокат Скирда В.Є. надавав правову допомогу відповідачу у судах першої та апеляційної інстанцій, тому, відповідно, був обізнаний з матеріалами справи. Підготовка відзиву на апеляційну скаргу не потребувала вивчення чи додаткового аналізу законодавства, оскільки фактично була складена на основі відзиву на позовну заяву в суді першої інстанції. Отже підготовка цієї справи до розгляду в суді апеляційної інстанції не вимагала значного обсягу юридичної роботи.

Суд враховує те, що матеріали справи не містять значної кількості документів, на дослідження яких адвокат відповідача витратила би значний час.

Колегія суддів також враховує висновки Верховного Суду у постанові від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, відповідно до яких: суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Крім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в пунктах 106-108 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.

На підставі викладеного та враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, складність справи та враховуючи те, що правова позиція відповідача викладена у відзиві на апеляційну вже була сформована до апеляційного розгляду справи, а доказів здійснення представником додаткового комплексного вивчення юридичної природи спірних правовідносин суду апеляційної інстанції не надано, колегія суддів доходить висновку про зменшення заявлених витрат на професійну правничу допомогу за підготовку відзиву на апеляційну скаргу до 10 000 гривень.

Щодо стягнення 20 000 грн витрат за участь адвоката у судових засіданні колегія судді зазначає таке.

При розгляді апеляційної скарги у даній справі відбулось два судових засідання, суд забезпечив адвокату відповідача участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів., на розгляд суду не було подано додаткових заяв, клопотань, що підлягали вирішенню безпосередньо в судовому засіданні та потребували б здійснення адвокатом додаткових процесуальних дій. Відтак, участь адвоката у судовому засіданні зводилась лише до надання усних пояснень, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Враховуючи наведене, керуючись критеріями співмірності, розумності розміру заявлених витрат, апеляційний суд дійшов висновку про зменшення заявленої суми витрат за участь адвоката в судових засіданнях до 5 000 грн.

Крім цього, відповідачем було надано суду в судовому засіданні усні пояснення, які в подальшому були оформлені ним письмово та відповідач заявив суду про відшкодування витрат за складення таких пояснень, що критично оцінюється колегією суддів в контексті необхідності вчинення такої процесуальної дії, до того ж окремо відповідач заявив про стягнення витрат за участь у судовому засіданні.

Так, у постанові Верховного Суду від 18.02.2025 року зазначено, що з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволення заяви відповідача в частині відшкодування витрат за подання додаткових пояснень у справі.

Щодо заявленого до стягнення гонорару успіху колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Частинами 1 та 2 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22).

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Колегія суддів бере до уваги те, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

Разом з тим, вирішуючи питання про віднесення до судових витрат, які розподілені за результатами розгляду спору, бонусів, передбачених договором про надання правничої допомоги, залежно від результатів розгляду справи, тобто так званого «гонорару успіху», колегія суддів виходить з того, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у разі укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи те, чи були вони фактично здійснені, а також їх необхідність. При цьому суд, визначаючи суму відшкодування, має послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Відтак, колегія суддів враховує загальну суму стягнення витрат на професійну правничу допомогу за першу, другу інстанції сукупно, «гонорар успіху» в цій частині, предмет та ціну позову, обсяг робіт, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з позивача не може бути ані способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, ані становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Таким чином, керуючись принципами справедливості, верховенства права, критеріями реальності адвокатських витрат в контексті їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на заперечення ТОВ «Універсальна Бурильна Техніка» не покладає на останнього весь заявлений ОСОБА_1 розмір витрат на професійну правничу допомогу в частині стягнення гонорару успіху та такий підлягає частковому задоволенню в сумі 8 000 грн.

Щодо прохальної частини заяви про стягнення судових витрат, на яку звернув увагу і позивач у справі суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Тобто, в даній справі Немілостлівий В.О. діє в інтересах ТОВ «Універсальна Бурильна Техніка», як представник юридичної особи в порядку самопредставництва.

Таким чином, дослідивши надані ОСОБА_1 докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, встановивши фактичний обсяг наданих адвокатом послуг, з урахуванням заперечень позивача, колегія Західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Універсальна бурильна техніка на користь ОСОБА_1 23 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з апеляційним розглядом справи № 914/980/24. В іншій частині у задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовити.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 234, 235, 244, 281 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 №UAR_/308 від 18.09.2025 (вх. суду від 18.09.2025 № 01-05/2789/25) задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Універсальна бурильна техніка (82100, Львівська область, місто Дрогобич, вулиця Мирослава Тураша, 20; ідентифікаційний код 40978147) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 23 000 грн.

3. Врешті вимог заяви відмовити.

4. Місцевому господарському суду видати наказ.

5. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку у строки та в порядку, визначені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець