ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2025 Справа № 914/1645/25

Господарський суд Львівської області в складі головуючої судді Бургарт Т.І., при секретарі судового засідання Титлі О.І., розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1, );

до відповідача: Державної установи «Центр авіаційного забезпечення Національної поліції України» (81551, Львівська область, Львівський район, село Бартатів, вулиця Шкільна, будинок 7, );

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Головне управління Національної поліції у Львівській області (79007, Україна, Львівська обл., місто Львів, площа Генерала Григоренка, будинок, 3; );

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Львівська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (79039, Україна, Львівська обл., місто Львів, вулиця Золота, будинок, 42; ).

про: стягнення боргу, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені за неналежне виконання зобов`язання у сумі 39 841,55 грн,-

за участю:

представника позивача: Міненко В.М. (в режимі відеоконференції);

представника відповідача: Михайлович А.О.;

представника третьої особи-1: Григоришин А.В.;

представника третьої особи-2: Піта Я.І.;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі також - ТзОВ ГК «Нафтогаз Трейдинг», позивач) 26 травня 2025 року звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Державної установи «Центр авіаційного забезпечення Національної поліції України» (далі також - ДУ «ЦАЗ», відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Національної поліції у Львівській області (далі також - третя особа-1; ГУ НП у Львівській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Львівська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (далі також - третя особа-2; ЛФ ТзОВ «Газорозподільні мережі України») про стягнення боргу, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені за неналежне виконання зобов`язання у сумі 39 841,55 грн.

Ухвалою суду від 02 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 17 липня 2025 року задоволено клопотання відповідача та залучено до участі у справі як третю особу яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Національної поліції у Львівській області.

Окрім того, ухвалою суду від 17 липня 2025 суд з власної з ініціативи залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Львівську філію Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України».

Аргументи учасників справи

Аргументи позивача

Позов обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем 29 грудня 2023 року укладено договір постачання природного газу № 12-5375/24-БО-Т (далі також договір), відповідно до якого позивач здійснював поставку природного газу відповідачу за місцем його знаходження по вулиці Збиральній, 28 у місті Львові у період січня-березня 2024 року.

Позивач зазначає, що відповідач оплату за спожитий природний газ за січень-лютий 2024 року здійснив з порушенням встановлених договором постачання природного газу строків оплати, а оплату за поставлений природний газ за березень 2024 року взагалі не здійснив.

У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за поставлений природний газ у березні 2024 року у сумі 30 493,92 грн, а також штрафні санкції за прострочення виконання грошових зобов`язань за період січня березня 2024 року, зокрема пеню у розмірі 4?316,90 грн; 3% річних у розмірі 867,30 грн та 4?163,43 грн інфляційних втрат.

Аргументи відповідача

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на повне виконання сторонами умов договору. Зазначив, що постачання природного газу ним оплачено повністю відповідно до замовлених обсягів та визначених періодів поставки. Поставка газу у березні 2024 року не передбачена умовами договору, а відтак, зобов`язання щодо оплати газу у відповідача відсутні. Більше того, з 01 березня 2024 року відповідач не здійснював споживання природного газу, у зв`язку з переміщенням його місця знаходження за новою адресою. Наголошує, що відсутня будь-яка документація, яка б підтверджувала факт споживання природного газу у березні 2024 року саме відповідачем. Щодо прострочення оплати за спожитий природний газ у січнілютому 2024 року зазначає, що визнає факт затримки, однак пояснює її відсутністю зареєстрованих Державною казначейською службою України бюджетних зобов`язань у межах виконання договору постачання природного газу. У зв`язку з цим вважає нарахування позивачем пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних безпідставним і просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Аргументи Головного управління Національної поліції у Львівській області (третя особа 1)

ДУ «Центр авіаційного забезпечення НП України» є структурним підрозділом Головного управління Національної поліції у Львівській області. З 01 березня 2024 року вказаний підрозділ було передислоковано, у зв`язку з чим з березня 2024 року на об`єкті, куди позивачем здійснювалося постачання природного газу, фактично розміщувалися підрозділи батальйону поліції особливого призначення «Львів» Головного управління Національної поліції у Львівській області. Таким чином, фактичним споживачем обсягів природного газу, поставлених позивачем у березні 2024 року, було саме Головне управління Національної поліції у Львівській області. Водночас Головне управління Національної поліції у Львівській області не є стороною договору, укладеного між позивачем та відповідачем, а відтак не несе відповідальності за невиконання чи неналежне виконання умов цього договору. Оскільки позовні вимоги ґрунтуються на положеннях саме вказаного договору, стороною якого Головне управління Національної поліції у Львівській області не є, вважає позов безпідставним та просить відмовити в його задоволенні.

Аргументи Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (третьої особи-2)

Львівська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» у період січняберезня 2024 року здійснювала розподіл природного газу за адресою: вул. Збиральна, 28, м. Львів. Розподіл газу здійснювався на підставі договору укладеного між відповідачем та ТОВ «Газорозподільні мережі України». Облік спожитих обсягів природного газу здійснювався лише на підставі показників лічильника, які фіксувалися контролером без участі відповідача та без додаткового документального підтвердження відповідачем зафіксованих приладами обліку обсягів споживання. 18 березня 2024 року ГУ НП у Львівській області звернулося до третьої особи-2 з ініціативою включити з березня 2024 року об`єкт за адресою: м. Львів, вул. Збиральна, 28 до переліку об`єктів, які отримують постачання природного газу на підставі договорів, укладених ГУ НП у Львівській області як споживачем. У судових засіданнях представник третьої особи-2 зазначив, що заборгованість за послуги розподілу природного газу за березень 2024 року за відповідачем не обліковується, оскільки послуги з розподілу сплачені ГУ НП у Львівській області 31 березня 2024 року. 29 березня 2024 року відповідач звернувся до третьої особи-2 з листом про розірвання договору на розподіл природного газу.

Обставини, встановлені судом

Державна установа «Центр авіаційного забезпечення Національної поліції України» є установою забезпечення Національної поліції України, яка підзвітна та підконтрольна їй (пункт 1 Положення про Державну установу «Центр авіаційного забезпечення Національної поліції України», затверджене наказом НП України від 24 грудня 2024 року № 1355; том 1 а.с.103).

З 26 грудня 2023 року ДУ «ЦАЗ» розміщувалася у приміщенні за адресою: м. Львів, вул. Збиральна, 28, на підставі договору позички нерухомого майна № 1/28, укладеного з ГУ НП у Львівській області, що підтверджується копією вказаного договору та актом приймання-передачі нерухомого майна від 26 грудня 2023 року (том 1, а.с. 119, 124).

29 грудня 2023 року між ДУ «ЦАЗ» (далі також споживач) та ТзОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» (далі також постачальник) укладено договір постачання природного газу № 12-5375/24-БО-Т, відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві природний газ, а споживач - прийняти та оплатити його на умовах договору (том 1,а.с.39).

Відповідно до пункту 2.1. договору постачальник передає замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з січня 2024 року по 15 квітня 2024 року включно в кількості 4400 тис. куб. метрів, в тому числі 2200 тис. куб. метрів у січні та 2200 тис. куб. метрів у лютому 2024 року.

Умовами договору не передбачено обсягів поставки природного газу у березні 2024 року.

Фактично спожитий відповідачем обсяг природного газу у січні становив 2,28446 тис. куб. метрів, а в лютому - 1,786659 тис. куб. метрів, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу за січень від 12 лютого 2024 року та за лютий від 11 березня 2024 року (том 1 а.с.30, 31).

Відповідно до пункту 2.1.1. договору загальний обсяг природного газу, замовлений споживачем за договором складається з усіх сум загальних обсягів природного газу, замовлених споживачем на всі розрахункові періоди протягом строку дії договору.

Згідно з пунктом 2.2. споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені у пункті 2.1. договору повністю покривають потреби споживача у відповідному розрахунковому періоді для потреб, визначених пунктом 1.2. договору. Відповідальність за правильність визначення замовлених обсягів газу покладається на споживача.

Перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за договором може відбуватися шляхом підписання сторонами додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду. Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно (до кінця відповідного розрахункового періоду) надати постачальнику для оформлення відповідну додаткову угоду на коригування замовлених обсягів за цим договором. В будь-якому випадку, обсяг, визначений в акті приймання-передачі природного газу, оформленого відповідно до пункту 3.5. цього договору, вважається фактично використаним за цим договором обсягом природного газу (пункт 2.4. договору).

Крім того, пунктом 13.2. договору сторони погодили такий порядок внесення змін до договору: усі зміни і доповнення до договору оформляються письмово у формі додаткової угоди про внесення змін до договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків, визначених у пунктах 13.4. та 13.5. договору.

Суд встановив, що зміни до договору, які б стосувалися визначених пунктом 2.1 договору замовлених обсягів постачання, сторони не вносили, а відповідач не вчиняв жодних дій, спрямованих на їх коригування, а також не звертався до позивача з відповідними заявами чи повідомленнями про зміну потреб у споживанні. Вказані обставини визнані сторонами в судовому засіданні.

Відповідно до підпункту 3 пункту 6.2. договору, споживач зобов`язаний самостійно припиняти (обмежувати) використання природного газу, у тому числі, в разі перевищення обсягів використання газу, зазначених у пункті 2.1. цього договору, без їх коригування додатковою угодою.

Порядок передачі природного газу врегульований розділом 3 договору, яким передбачено оформлення актів приймання-передачі природного газу. Між сторонами відсутній спір щодо порядку та факту складання таких актів.

Згідно з пунктом 5.1. договору, оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем в якому споживач повинен сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

Відповідно до пункту 4.1. договору, ціна газу за 1000 куб. метрів з урахуванням вартості транспортування становить 16 553,89 грн, а пункт 4.3. договору встановлює, що його загальна вартість на дату укладання становить 72 837,12 грн з ПДВ.

Відповідно до акту приймання-передачі природного газу за січень 2024 року вартість спожитого відповідачем природного газу у січні становила 37 816,69 грн (том 1 а.с.31).

Оплата за спожитий у січні природний газ була здійснена відповідачем 23 березня 2024 року в сумі 31448,36 грн та 26 березня 2024 року в сумі 6368,33 грн (сумарно 37?816,69 грн), що підтверджується реєстром документів за період з 29 грудня 2023 року по 15 квітня 2025 року, виданим АТ «Ощадбанк» по клієнту - ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (том 1 а.с.47).

Актом приймання-передачі природного газу за лютий 2024 року встановлено, що вартість спожитого відповідачем природного газу у лютому становила 29575,02 грн (том 1 а.с. 30).

Відповідач оплатив спожиті в лютому обсяги споживання 30 березня 2024 року в сумі 18079,00 грн та 25 квітня 2024 року в сумі 11 496,02 грн (сумарно 29? 575,02 грн), що підтверджується реєстром документів за період з 29 грудня 2023 року по 15 квітня 2025 року, виданим АТ «Ощадбанк» по клієнту - ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (том 1 а.с.48).

Отже, за поставлений у січні та лютому 2024 року природний газ відповідачем сплачено кошти в сумі 67 391,71 грн.

Окрім того, відповідно до пункту 7.1. договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і договором.

У пункті 7.2. договору вказано, що у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3 % річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми прострочення платежу за кожний день прострочення.

Сторони узгодили порядок розірвання договору постачання природного газу, зокрема, відповідно до пункту 9.3., угода про розірвання договору надається споживачем постачальнику в строк не пізніше ніж за 20 діб до припинення газопостачання.

Для забезпечення фізичної доставки (транспортування) природного газу до об`єкта споживача, необхідною є послуга з його розподілу, яка надається оператором газорозподільної системи на підставі окремого договору.

01 вересня 2023 року відповідачем подано оператору ГРМ Львівській філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» заяву-приєднання № 42АВ0115АЕG1-23 до умов договору розподілу природного газу, якою ДУ «Центр авіаційного забезпечення НП України» приєдналося до умов Типового договору розподілу природного газу (том 3 а.с. 10) відповідно до умов якого оператор ГРМ зобов`язався надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач - прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

21 листопада 2023 року наказом НП України № 1072 «Про передачу державного нерухомого майна в оперативне управління ГУ НП у Львівській області», відповідачу припинено право оперативного управління державним нерухомим майном за адресою вул. Збиральна, 28, м. Львів, з дня підписання та затвердження акту приймання-передачі нерухомого майна том 1 а.с. 115-116).

Відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна від 01 березня 2024 року нежитлові приміщення за адресою м. Львів, вул. Збиральна, 28 передано ГУ НПУ у Львівській області (а.с.131).

Листом від 15 березня 2024 року № 433/30/01-2024 ГУ НП у Львівській області звернулося до Львівської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» про встановлення величини річної замовленої потужності газу з березня 2024 року на об`єкті за адресою м. Львів, вул. Збиральна, 28 у обсязі 12 000 м. куб. (том 3 а.с. 23).

Листом від 15 березня 2024 року № 434/30/01-2024 ГУ НП у Львівській області звернулася до ТзОВ «Газорозподільні мережі України» з проханням внести до договору про закупівлю послуги з розподілу природного газу № 97 від 12 лютого 2024 року, укладеного між ГУ НП у Львівській області та Львівською філією ТзОВ «Газорозподільні мережі України» об`єкт нерухомого майна по вул. Збиральна, 28, м. Львів.

29 березня 2024 року відповідач звернувся до Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» із заявою б/н про розірвання угоди з розподілу природного газу № 42АВ0115АЕG1-23 від 01 вересня 2023 року у зв`язку з остаточним звільненням відповідачем приміщень за адресою м. Львів, вул. Збиральна, 28 (том 3 а.с. 22).

10 квітня 2024 року позивачем складено акт приймання-передачі природного газу за березень 2024 року, відповідно до якого на підставі договору постачання природного газу від 29 грудня 2023 року № 12-5375/24-БО-Т відповідачу поставлено природний газ у березні 2024 року обсягом 1,84210 тис. куб. метрів вартістю 30493,92 грн (том 1 а.с.28).

Даний акт приймання-передачі природного газу направлено на електронну адресу відповідача зазначену у договорі постачання природного газу (том 1 а.с. 26).

Обсяг спожитого у березні 2024 року природного газу в кількості 1,84210 тис. куб. метрів, поставленого на об`єкт за адресою вул. Збиральна, 28 у місті Львові підтверджується також і інформацією ЛФ ТОВ «Газорозподільні мережі України» (том 3, а.с.2).

Однак, оплата за вказаним актом відповідачем здійснена не була, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості у розмірі 30 493,92 грн, а також про стягнення нарахованої ним пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по сплаті вартості поставленого газу у січні та лютому 2024 року, а також за невиконання зобов`язання по сплаті поставленого газу у березні 2024 року у розмірі 4?316,90 грн; 3% річних у розмірі 867,30 грн та 4?163,43 грн інфляційних втрат.

Оцінка суду

Постачанням природного газу визнається господарська діяльність, що полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів (стаття 1 Закону України «Про ринок природного газу»).

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу (частина 3 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу»).

Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС), регулюються Правилами постачання природного газу (далі також Правила), затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2496.

Зокрема в пункті 1 розділу 2 даних Правил, підставою для постачання природного газу споживачу є, в тому числі, наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов.

Постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором (пункту 2 розділу 2 Правил постачання природного газу).

Дослідженням змісту укладеного сторонами договору встановлено, що відповідно до його умов між сторонами виникли зустрічні зобов`язання, а саме: у позивача зобов`язання передати відповідачу замовлений обсяг природного газу у період з січня по 15 квітня 2024 року включно в загальній кількості 4400 тис. куб. метрів, а у відповідача зобов`язання прийняти та оплатити фактично поставлений газ шляхом сплати 70% вартості до кінця місяця, наступного за місяцем постачання, та остаточного розрахунку до 15 числа місяця, що йде за місяцем, у якому мало бути здійснено часткову оплату.

Відповідно до пункту 6 розділу 2 Правил постачання природного газу, договір постачання природного газу повинен містити умови, що є істотними та обов`язковими для цього виду договору, зокрема річні, місячні та/або добові обсяги природного газу, та/або допустиме їх відхилення; ціну постачання природного газу за договором; порядок та строки проведення розрахунків за поставлений природний газ; тощо.

Як убачається з матеріалів справи, у договорі постачання природного газу сторони чітко визначили обсяг споживання природного газу по місяцях по 2200 тис. куб. метрів в січні та лютому. Окрім того, сторонами погоджено ціну газу, загальну вартість договору, яка становить 72837,12 грн, порядок та строки проведення розрахунків, що свідчить про погодження ними усіх істотних умов договору відповідно до вимог законодавства.

Пунктом 3 розділу ІІ Правил постачання природного газу встановлено, що укладення договору постачання природного газу здійснюється з урахуванням, зокрема, того, що договір постачання природного газу укладається на весь очікуваний обсяг споживання природного газу в розрахунковому періоді, необхідний споживачу, або по його точці комерційного обліку, якій присвоєно окремий EIC-код.

Як убачається з матеріалів справи, у договорі постачання природного газу № 12-5375/24-БО-Т не передбачено постачання природного газу у березні 2024 року. Відтак, зазначені положення свідчать про те, що сторони узгодили постачання виключно в межах обсягів, визначених на січень та лютий 2024 року, що відповідно до Правил вважається погодженням усіх очікуваних потреб споживача у природному газі на відповідний розрахунковий період.

Таким чином, виходячи зі змісту пунктів 2.1 та 2.2 договору, а також положень пункту 3 розділу ІІ Правил постачання природного газу, слід вважати, що обсяги, визначені у договорі, були узгоджені сторонами як повний очікуваний обсяг споживання, необхідний відповідачу в межах строку дії договору (до 15 квітня 2024 року).

При цьому, суд наголошує, що договором чітко передбачені умови та порядок коригування замовлених обсягів споживання шляхом підписання сторонами додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду. Споживач, за умовами договору, зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу. Аналогічні положення, відповідно до яких контроль обсягів споживання здійснюється саме споживачем, передбачені і пунктом 11 Правил. При цьому, положеннями пункту 2.4 договору право ініціювати внесення змін до договору щодо коригування замовлених обсягів споживання належить виключно споживачу, що послідовно випливає з його обов`язку щодо одноособового контролю за дотриманням узгоджених сторонами обсягів споживання.

Водночас, матеріали справи не містять доказів внесення сторонами змін до договору постачання природного газу № 12-5375/24-БО-Т у встановленому порядку.

Пунктом 10 розділу 2 Правил постачання природного газу визначено, що постачальник забезпечує споживача необхідними підтвердженими обсягами природного газу відповідно до умов договору постачання природного газу.

Відтак, постачання природного газу понад замовлені обсяги та поза межами погоджених договором періодів підлягає розгляду як таке, що здійснене з ініціативи споживача без належного замовлення, поза межами погоджених сторонами договірних відносин, а відтак не породжує прав та обов`язків сторін у межах укладеного договору постачання природного газу.

Попри викладене, позивач у своїх розрахунках фактично включив березень 2024 року до періоду постачання за договором, помилково вважаючи, що постачання природного газу у цьому місяці здійснювалося в межах укладеного сторонами договору, що суперечить вказаним вище нормам законодавства та положенням самого договору.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснив поставку природного газу у березні 2024 року в кількості 1,84210 тис. куб. метрів на об`єкт, розташований за адресою по вулиці Збиральній, 28 у місті Львові. При цьому, сам факт споживання газу у вказаному об`єкті нерухомого майна підтверджується як показниками приладу обліку, так і інформацією оператора газорозподільних мереж, уповноваженого на здійснення фіксації та обліку кількості спожитого газу в розрізі споживачів (том 3, а.с.2).

Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується та не заперечується і самим позивачем, що об`єкт нерухомості за адресою: м. Львів, вул. Збиральна, 28 з 01 березня 2024 перебував у фактичному користуванні ГУ Національної поліції у Львівській області.

У судових засіданнях представник Головного управління Національної поліції у Львівській області визнала, що її довіритель і був фактичним споживачем природного газу, що постачався на об`єкт нерухомості за адресою м. Львів, вул. Збиральна, 28 у березні 2024 року, оскільки там розміщувалися окремі його підрозділи.

Отже, суд дійшов висновку, що станом на березень 2024 року відповідач фактично не користувався об`єктом, за яким здійснювалося постачання природного газу, і не мав можливості споживати його у вказаний період.

За сукупності таких обставин у позивача були відсутні об`єктивні підстави для здійснення постачання природного газу саме відповідачу у березні 2024 року, оскільки спірне приміщення на той момент перебувало у володінні іншого користувача - Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Відтак, обсяги постачання природного газу за березень 2024 року, включені позивачем до розрахунку, не можуть вважатися ні такими, що поставлені відповідачу на підставі договору постачання природного газу, так і такими, що були фактично ним спожиті поза межами договірних відносин.

Разом з тим, відповідно до Постанови НКРЕКП Про затвердження Типового договору розподілу природного газу від 30.09.2015 № 2498, фактом приєднання споживача до умов договору вважається вчинення ним будь-яких дій, що свідчать про намір укласти договір, зокрема - документально підтверджене фактичне споживання природного газу.

Отже, здійснення ГУ НП у Львівській області споживання природного газу за період березня 2024 року є належним підтвердженням факту його приєднання до умов Типового договору розподілу природного газу та виникнення відповідних правовідносин.

Більше того, у березні 2024 року ГУ НП у Львівській області зверталося як до позивача, так і до газорозподільної організації з повідомленням про встановлення річної замовленої потужності природного газу у обсязі 12?000 мі на об`єкті за адресою: м. Львів, вул. Збиральна, 28, починаючи з березня 2024 року.

Окрім цього, ГУ НП у Львівській області просила внести даний об`єкт у договір про закупівлю послуги з розподілу природного газу від 12 лютого 2024 року № 97 , що укладено ним з оператором газорозподільних мереж Львівською філією ТзОВ «Газорозподільні мережі України».

Відтак, як позивач, так і оператор газорозподільних систем були проінформовані про зміну споживача на об`єкті постачання за вказаною адресою у березні 2024 року, однак, не зважаючи на це, облік споживання природнього газу на вказаному об`єкті здійснювали за відповідачем, не зважаючи на відсутність будь-яких договірних замовлених обсягів постачання, так і на неможливість фактичного споживання природного газу саме відповідачем.

З урахуванням встановлених обставин, а саме того, що фактичне споживання природного газу на відповідному об`єкті з березня 2024 року здійснювалося не відповідачем, а Головним управлінням Національної поліції у Львівській області, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для пред`явлення позову до відповідача щодо стягнення вартості природного газу, спожитого у цей період.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на положення укладеного договору та норми чинного законодавства, відповідно до яких споживач зобов`язаний завчасно повідомити постачальника про намір розірвати договір постачання природного газу, при цьому зазначене зобов`язання, на думку позивача, відповідачем не було виконано, у зв`язку з чим саме відповідач зобов`язаний оплатити вартість поставки газу в березні 2024 року.

Однак, суд оцінює такі доводи позивача критично з огляду на таке.

У пункті 8 розділ 2 Правил постачання природного газу, у разі звільнення займаного приміщення та/або остаточного припинення користування природним газом споживач зобов`язаний повідомити постачальника та Оператора ГРМ/ГТС не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування природним газом та надати заяву про розірвання договору і здійснити оплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до вказаного споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування природним газом включно.

У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем постачальника про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування природним газом споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитого об`єктами газоспоживання природного газу та інших платежів, виходячи з умов відповідних договорів.

Схожий за змістом пункт узгодили сторони в пункті 9.3 договору, яким передбачено, що угода про розірвання договору постачання природного газу повинна надаватися споживачем постачальнику не пізніше ніж за 20 діб до припинення газопостачання.

Однак, не зважаючи на те, що трок дії договору охоплює період до 15 квітня 2024 року, сторонами було погоджено обсяги постачання лише на січень і лютий 2024 року, тоді як на березень 2024 року обсяг постачання природного газу договором не передбачено.

За таких обставин, положення пункту 9.3 договору щодо необхідності повідомлення про розірвання не можуть бути застосовані, оскільки вони регулюють ситуацію припинення постачання за замовленими або узгодженими обсягами. Відсутність замовлення на березень виключає виникнення договірного зобов`язання у відповідача на цей період

Отже, суд доходить висновку, що підстав для покладення на відповідача обов`язку з оплати вартості природного газу за березень 2024 року не вбачається. Така вимога не випливає з умов укладеного договору та не підтверджується доказами у справі. Фактичне споживання природного газу здійснювалося іншою особою, а не відповідачем, відтак право позивача на отримання оплати за поставлений природний газ підлягає судовому захисту шляхом звернення з позовом до особи, якою це право порушено. В той же час Державна установа «Центр авіаційного забезпечення Національної поліції України» не є належним відповідачем у цій справі.

Щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасну оплату відповідачем послуг постачання природного газу в січні та лютому 2024 року, суд зазначає таке.

Природний газ належить до енергетичних ресурсів та є товарною продукцією (стаття 1 Закону України «Про ринок природного газу»).

За змістом статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Положеннями статті 692 Цивільного кодексу України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу, який згідно з частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України застосовується також до договорів поставки. Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Разом з тим, у випадку постачання природного газу порядок здійснення розрахунків за спожитий ресурс визначається спеціальними актами цивільного законодавства, зокрема Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496. Згідно з пунктом 12 розділу ІІ цих Правил, розрахунки за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов укладеного договору.

Оцінюючи умови договору щодо порядку оплати, суд зазначає, що сторони встановили чіткий і взаємно узгоджений механізм розрахунків, який передбачає обов`язок споживача здійснювати оплату виключно за фактично передані обсяги природного газу, підтверджені актами приймання-передачі. Зокрема, зобов`язання зі сплати 70% вартості постає лише після постачання газу і виникає у місяці, наступному за місяцем постачання, а остаточний розрахунок ще через місяць.

За січень 2024 року вартість спожитого газу відповідачем становила 37 816,69 грн.

Відповідно до умов договору поставки природного газу, за січень 2024 року 70% вартості газу (що становить 26471,69 грн) відповідач повинен оплатити до 29 лютого 2024 року, а залишок у сумі 11 345,00 грн до 15 березня 2024 року включно.

Згідно з матеріалами справи, відповідач сплатив 23 березня 2024 року - 31448,36 грн, тобто перший платіж (що повинен був становити 26471,69 грн) здійснений із прострочкою 22 календарні дні.

Щодо другого платежу у розмірі 11345,00 грн, частково він був сплачений 23 березня 2024 року на суму 4976,67 грн, що фактично означає прострочку 10 днів, а решта 6367,33 грн сплачена 26 березня 2024 року, що також становить прострочку 7 днів.

Таким чином, відповідач допустив прострочку по обох платежах за січень 2024 року, хоча частково суми були сплачені з переплатою у різні дні.

За лютий 2024 року вартість спожитого газу відповідачем становила 29575,02 грн.

Згідно з умовами договору, 70% суми (20702,51 грн) мали бути сплачені до 30 березня 2024 року. Відповідач сплатив 18 079,00 грн 30 березня 2024 року, тобто залишок 2626,51 грн не було сплачено. Прострочка за цією сумою склала 24 дні.

Другий платіж у розмірі 8877,51 грн мав бути здійснений до 16 квітня 2024 року, проте фактично сплата відбулася 25 квітня 2024 року, що становить прострочку 9 днів.

Таким чином, по актах приймання-передачі за лютий 2024 року відповідач допустив прострочку: за першим платежем 24 дні, за другим платежем 9 днів.

Суд встановив, що відповідач допустив прострочення оплати за спожитий природний газ за січень та лютий 2024 року.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Порушення строків платежів за актами приймання-передачі свідчить про неналежне виконання грошових зобов`язань, передбачених договором поставки природного газу та нормам чинного законодавства.

Зокрема, відповідач сплатив частину сум із запізненням, що підтверджує наявність прострочки як за першим, так і за другим платежами за кожен місяць. Відтак, суд дійшов висновку про порушення строків виконання зобов`язань, що є підставою для застосування наслідків, передбачених договором поставки природного газу та нормами законодавства.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У пункті 7.2. договору сторони передбачили, що у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно із пунктом 5.1, він зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Позивач заявив до стягнення сукупно 4 316,90 грн пені, нарахованої за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем за період січня 2024 року:

з 16 березня по 22 березня 2024 року на суму боргу 37816,69?грн;

кількість днів прострочення 7 днів;

сума нарахованої пені 209,75?грн,

за період з 23 березня по 25 березня 2024 року на суму боргу 6368,33?грн;

кількість днів прострочення 3 дні;

сума нарахованої пені 15,14?грн,

За лютий 2024 року позивачем нараховано пеню за періоди:

з 16 по 24 квітня 2024 року на суму боргу 11496,02?грн;

кількість днів прострочення 9 дні;

сума нарахованої пені 81,98?грн,

За березень 2024 року позивачем нараховано пеню за періоди:

з 16 квітня по 13 червня 2024 року на суму боргу 30 493,92 грн;

кількість днів прострочення 29 днів;

сума нарахованої пені - 652,37?грн;

з 14 червня по 15 листопада 2024 року на суму боргу 30 493,92 грн,

кількість днів прострочення 155 днів,

сума нарахованої пені 3357,66? грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив до стягнення сукупно 867,30 грн 3 % річних, в тому числі:

за січень 2024 року за період з 16 березня по 22 березня 2024 року на суму боргу 37816,69?грн нараховано 3?% річних у сумі 21,70?грн;

за період з 23 березня по 25 березня 2024 року на суму боргу 6368,33?грн позивачем нараховано 3?% річних у сумі 1,57?грн;

за лютий 2024 року за період з 16 по 24 квітня 2024 року на суму боргу 11496,02?грн нараховано 3?% річних у сумі 8,48?грн.

за березень 2024 року позивачем нараховано з 16 квітня по 13 червня 2024 року на суму боргу 30 493,92 грн 3?% річних у розмірі 72,49?грн; з 14 червня по 15 листопада 2024 року на суму боргу 30 493,92 грн нараховано 3?% річних в розмірі 387,42?грн; з 16 листопада по 31 грудня 2024 року на суму боргу 30 493,92 грн нараховано 3 % річних у розмірі 114,98?грн; з 1 січня по 14 квітня 2025 року на суму боргу 30 493,92 грн нараховано 3 % річних у розмірі 260,66?грн.

Окрім того, позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат за березень 2024 року на суму боргу 30493, 92 грн за період з 01 червня 2024 року до 31 березня 2025 року у сумі 4163,43 грн.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд зазначає наступне.

У межах аналізу заявлених до стягнення сум, суд окремо звертає увагу на обґрунтованість вимог про нарахування фінансових санкцій, що є похідними від основного зобов`язання. Зокрема, щодо пені у сумі 4 010,03 грн, 3 % річних у сумі 835, 55 грн та інфляційних втрат у сумі 4163, 43 грн, нарахованих позивачем за березень 2024 року, суд зазначає, що оскільки у задоволенні позовних вимог про стягнення основного боргу за цей період відмовлено, відсутні правові підстави для стягнення будь-яких нарахувань, похідних від основного зобов`язання. Відтак вимоги позивача в частині стягнення пені у сумі 4 010,03 грн, 3 % річних у сумі 835, 55 грн та інфляційних втрат у сумі 4 163, 43 грн за березень 2024 року задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд зазначає, що при визначенні розміру пені та 3 % річних за січень-лютий 2024 року позивачем не враховано у повному обсязі кількість днів прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем. У зв`язку з цим позивачем заявлено до стягнення меншу, ніж належить, суму пені та 3 % річних.

Однак, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Більше того, частиною 2 статті 14 ГПК України, визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Диспозитивність - це один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти.

До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 01 жовтня 2025 року № 910/18257/23.

Також, суд зазначає, що принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять учасники спірних правовідносин. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача та позов має чітко виражену ціль, яка втілюється у формі позовних вимог, що їх викладає позивач у позовній заяві.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Схожі висновки викладені у постанові прийшов Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 вересня 2025 року у справі № 910/794/25.

Отже, з урахуванням викладеного, суд бере до уваги поданий позивачем розрахунок пені та 3 % річних за період прострочення за січень 2024 року- лютий 2024 року та вважає, що вимоги про стягнення пені та 3 % річних підлягають задоволенню в межах заявлених позивачем сум, а саме у сумі 306,87 грн пені та 31,75 грн 3 % річних.

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, які підтверджені належними, допустимими і достовірними доказами, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково у розмірі 306,87 грн пені та 31,75 грн 3 % річних.

Судові витрати

У відповідності до частини 1 статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись до суду із позовом, позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № від 14 травня 2025 року (том 1 а.с.57).

Таким чином, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог у сумі 338,62 грн судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 20,59 грн (39 841,55 грн / 338,62 грн ?Ч 2 422,40 грн).

Керуючись ст. ст. 2, 42, 46, 74, 73, 76-78, 80, 86, 129, 236-241, 252 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» до Державної установи «Центр авіаційного забезпечення Національної поліції України» задоволити частково.

2. Стягнути з Державної установи «Центр авіаційного забезпечення Національної поліції України» (81551, Львівська область, Львівський район, село Бартатів, вулиця Шкільна, будинок 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1, ) пеню у розмірі 306,87 грн та 3 % річних у розмірі 31,75 грн.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Державної установи «Центр авіаційного забезпечення Національної поліції України» (81551, Львівська область, Львівський район, село Бартатів, вулиця Шкільна, будинок 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1, ) 4 06 грн судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили відповідно до статті 327 ГПК України.

6.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано згідно статті 241 ГПК України.

7.Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти дів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 253-259 ГПК України.

8.Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

9. Повне судове рішення складено 16.10.2025.

Суддя Бургарт Т.І.