ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2025 р. Справа№ 910/4571/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Мальченко А.О.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу Українського культурного фонду

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.07.2025

за скаргою Українського культурного фонду

на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

у справі №910/4571/24 (суддя Т.М. Ващенко)

за позовом Громадської організації «Інститут розвитку Кривого Рогу»

до Українського культурного фонду

про стягнення 248 713,00 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави скарги на дії/бездіяльність органу ДВС

28.07.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла подана 24.07.2025 Українським культурним фондом скарга на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі, Скарга)

Відповідно до прохальної частини Скарги боржник просить суд:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ільїної Ганни Петрівни щодо прийняття до виконання наказу Господарського суду м. Києва про примусове виконання рішення від 25.11.2024 по справі № 910/4571/24;

- визнати протиправною (незаконною) та скасувати постанову старшого державного виконавця Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ільїної Ганни Петрівни про відкриття виконавчого провадження ВП № 78182539 від 26.05.2025 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 25.11.2024 по справі № 910/4571/24;

- визнати протиправною (незаконною) та скасувати постанову старшого державного виконавця Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ільїної Ганни Петрівни від 26.05.2025 по ВП № 78182539 про стягнення виконавчого збору;

- визнати протиправною (незаконною) та скасувати постанову старшого державного виконавця Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ільїної Ганни Петрівни від 26.05.2025 по ВП № 78182539 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження;

- визнати протиправною (незаконною) та скасувати постанову старшого державного виконавця Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ільїної Ганни Петрівни від 26.05.2025 по ВП № 78182539 про арешт коштів боржника;

- визнати протиправною (незаконною) та скасувати постанову старшого державного виконавця Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ільїної Ганни Петрівни від 29.05.2025 по ВП № 78182539 про арешт майна боржника;

- визнати протиправною (незаконною) та скасувати постанову старшого державного виконавця Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ільїної Ганни Петрівни від 29.05.2025 по ВП № 78182539 про розшук майна боржника;

- визнати протиправною (незаконною) та скасувати постанову старшого державного виконавця Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Овсюк Мар`яни Андріївни про відкриття виконавчого провадження ВП № 78574416 від 14.07.2025 щодо стягнення виконавчого збору;

- визнати протиправною (незаконною) та скасувати постанову старшого державного виконавця Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Овсюк Мар`яни Андріївни про відкриття виконавчого провадження ВП № 78574562 від 14.07.2025 щодо стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження;

- зобов`язати Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вжити заходів для усунення наслідків протиправних дій.

Скаржник зазначає, що Український культурний фонд є бюджетною установою, а відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до положень статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та пунктів 2-4 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 №845, рішення про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства.

Пунктами 9, 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем або виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Однак, державний виконавець, приймаючи до виконання наказ Господарського суду м. Києва про примусове виконання, не дотримався зазначених вимог закону.

Окрім того, постанови державного виконавця від 14.07.2025 винесені з порушенням встановлених статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» та пунктом 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2021 №512/5 строків.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2025 у справі №910/4571/24 скаргу Українського культурного фонду на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у справі №910/4571/24 в частині вимог про:

- визнання протиправними дій старшого державного виконавця Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ільїної Ганни Петрівни щодо прийняття до виконання наказу Господарського суду міста Києва про примусове виконання рішення від 25.11.2024 по справі №910/4571/24;

- визнання протиправною (незаконною) та скасування постанови старшого державного виконавця Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ільїної Ганни Петрівни про відкриття виконавчого провадження ВП №78182539 від 26.05.2025 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 по справі №910/4571/24;

- визнання протиправною (незаконною) та скасування постанови старшого державного виконавця Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ільїної Ганни Петрівни від 26.05.2025 по ВП №78182539 про стягнення виконавчого збору;

- визнання протиправною (незаконною) та скасування постанови старшого державного виконавця Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ільїної Ганни Петрівни від 26.05.2025 по ВП №78182539 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження;

- визнання протиправною (незаконною) та скасування постанови старшого державного виконавця Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ільїної Ганни Петрівни від 26.05.2025 по ВП №78182539 про арешт коштів боржника;

- визнання протиправною (незаконною) та скасування постанови старшого державного виконавця Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ільїної Ганни Петрівни від 29.05.2025 по ВП №78182539 про арешт майна боржника;

- визнання протиправною (незаконною) та скасування постанови старшого державного виконавця Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ільїної Ганни Петрівни від 29.05.2025 по ВП №78182539 про розшук майна боржника залишено без розгляду.

Відмовлено у відкритті провадження з розгляду скарги Українського культурного фонду на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у справі №910/4571/24 в частині вимог про:

- визнання протиправною (незаконною) та скасування постанови старшого державного виконавця Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Овсюк Мар`яни Андріївни про відкриття виконавчого провадження ВП №78574416 від 14.07.2025 щодо стягнення виконавчого збору;

- визнання протиправною (незаконною) та скасування постанови старшого державного виконавця Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Овсюк Мар`яни Андріївни про відкриття виконавчого провадження ВП №78574562 від 14.07.2025 щодо стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження;

- зобов`язання Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вжити заходів для усунення наслідків протиправних дій.

Постановляючи вказану ухвалу, суд зазначив, що боржником пропущено строк на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо прийняття до виконання наказу Господарського суду міста Києва про примусове виконання рішення від 25.11.2024 у справі №910/4571/24 та щодо винесення постанов від 26.05.2025 та від 29.05.2025 у виконавчому провадженні №78182539, оскільки боржник ще з 05.06.2025 був достеменно обізнаний із прийняттям державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до виконання наказу Господарського суду м. Києва про примусове виконання рішення від 25.11.2024 у справі №910/4571/24, а також про винесення виконавцем постанов від 26.05.2025 та від 29.05.2025 у виконавчому провадженні №78182539, про що свідчить його заява №218/01-22/2-25 від 05.06.2025 до державного виконавця.

У зв`язку з цим згідно з абзацом 2 частини 2 статті 341 Господарського процесуального кодексу України Скарга в цій частині залишена судом без розгляду.

Водночас, посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 11.09.2024 у справі №310/2210/21, згідно з якою юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори щодо оскарження постанов виконавця про стягнення витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, зокрема й судом якої юрисдикції, вони видані, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою Українського культурного фонду в частині вимог про визнання протиправною (незаконною) та скасування постанови старшого державного виконавця Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Овсюк Мар`яни Андріївни про відкриття виконавчого провадження ВП № 78574416 від 14.07.2025 щодо стягнення виконавчого збору; визнання протиправною (незаконною) та скасування постанови старшого державного виконавця Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Овсюк Мар`яни Андріївни про відкриття виконавчого провадження ВП № 78574562 від 14.07.2025 щодо стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження; зобов`язання Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вжити заходів для усунення наслідків протиправних дій.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятою ухвалою, 07.08.2025 засобами поштового зв`язку Український культурний фонд звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.07.2025 у справі №910/4571/24 в частині залишення без розгляду скарги Українського культурного фонду на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а також в частині відмови у відкритті провадження з розгляду скарги Українського культурного фонду на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та ухвалити нове рішення, яким скаргу Українського культурного фонду на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у справі №910/4571/24 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи апеляційної скарги боржника зводяться до того, що висновки суду є незаконними та необґрунтованими, а ухвала суду підлягає скасуванню.

Скаржник наголошує на тому, що дійсно Фонд звертався до державного виконавця із заявою №218/01-22/2-25 від 05.06.2025, однак вона стосувалася зазначення неправильної суми стягнення. Про порушення ж своїх прав Фонд дізнався 14.07.2025 після надходження до електронного кабінету Фонду в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС постанов старшого державного виконавця Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Овсюк Мар`яни Андріївни про відкриття виконавчого провадження ВП №78574416 від 14.07.2025 щодо стягнення виконавчого збору та про відкриття виконавчого провадження ВП №78574562 від 14.07.2025 щодо стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження, після чого і звернувся до суду зі Скаргою.

Щодо ухвали суду в частині відмови у відкритті провадження з розгляду Скарги в частині її вимог, то скаржник зазначає, що дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС можуть бути оскаржені до адміністративного суду лише в разі відсутності іншого судового порядку оскарження. Якщо ж законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Скаржник звертає увагу на правову позицію, викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №826/12964/17 та від 14.03.2018 у справі №213/20112/16.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи проти апеляційної скарги

Стягувач та ДВС письмових відзивів на апеляційну скаргу суду не надали, що у відповідності до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2025 апеляційну скаргу Українського культурного фонду на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.07.2025 у справі №910/4571/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Мальченко А.О.

Судом встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/4571/24; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

21.08.2025 матеріали справи №910/4571/24 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.08.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Українського культурного фонду на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.07.2025 у справі №910/4571/24, апеляційну скаргу призначено до розгляду на 23.09.2025.

У судовому засіданні 23.09.2025 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка учасників судового процесу

У судове засідання 23.09.2025 представники учасників справи не з`явилися, стягувач та ДВС про причини неявки їх представників суд не повідомили.

Від представника боржника, у свою чергу, 19.09.2025 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі учасника судового процесу за наявними матеріалами справи, апеляційну скаргу задовольнити.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників справи про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, обмеженість строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, клопотання боржника про розгляд справи без його участі та те, що явка представників учасників судового процесу в судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників учасників справи за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій у даній справі

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.07.2024 позов задоволено повністю, присуджено до стягнення з Українського культурного фонду на користь Громадської організації «Інститут розвитку Кривого Рогу» 248 713,00 грн заборгованості та 2 984,56 грн судового збору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2024 у справі №910/4571/24 залишено без змін.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2024 додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2024 у справі №910/4571/24 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким заяву Громадської організації «Інститут розвитку Кривого Рогу» про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено частково, стягнуто з Українського культурного фонду на користь Громадської організації «Інститут розвитку Кривого Рогу» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн.

Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2024 присуджено до стягнення з Українського культурного фонду на користь Громадської організації «Інститут розвитку Кривого Рогу» витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 6 000,00 грн.

25.11.2024 Господарським судом міста Києва на виконання рішення від 19.07.2024, постанови Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2024 та додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2024 видано відповідні накази.

На підставі заяви стягувача (Громадської організації «Інститут розвитку Кривого Рогу») старшим державним виконавцем Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ільїною Ганною Петрівною постановою від 26.05.2025 відкрито виконавче провадження №78182539 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 про стягнення з Українського культурного фонду на користь Громадської організації «Інститут розвитку Кривого Рогу» 248 713,00 грн заборгованості та 2 984,56 грн судового збору.

26.05.2025 старшим державним виконавцем Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ільїною Ганною Петрівною у ВП №78182539 також прийняті:

- постанова про стягнення виконавчого збору;

- постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження;

- про арешт коштів боржника.

29.05.2025 старшим державним виконавцем Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ільїною Ганною Петрівною у ВП №78182539 прийняті постанови:

- про арешт майна боржника;

- про розшук майна боржника.

09.07.2025 за заявою стягувача про повернення виконавчого документа стягувачу старшим державним виконавцем Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ільїною Ганною Петрівною у ВП №78182539 прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Також 09.07.2025 старшим державним виконавцем Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ільїною Ганною Петрівною прийнято постанову про зняття майна з розшуку.

14.07.2025 старшим державним виконавцем Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ільїною Ганною Петрівною прийняті постанови про стягнення виконавчого збору, про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження.

28.07.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла подана 24.07.2025 Українським культурним фондом Скарга на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), мотивована тим, що державний виконавець, приймаючи до виконання наказ Господарського суду міста Києва від 25.11.2024, не дотримався вимог частини 2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», пунктів 9, 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», порушив вимоги, встановлені статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» та пунктом 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2021 №512/5.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови, оцінка аргументів учасників справи

Згідно з частиною 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку щодо відсутності підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, враховуючи таке.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (абз. 1 частини 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України).

Часові межі оскарження є предметом регулювання статті 341 Господарського процесуального кодексу України та статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

За приписами пункту «а» частини 1 статті 341 Господарського процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Частиною 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що строком подачі скарги є 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Суд зазначає, що Господарський процесуальний кодекс України містить чітку норму щодо моменту, з якого відраховується десятиденний строк на подання скарги. Аналогічні положення містить Закон України «Про виконавче провадження».

Звертаючись до суду із скаргою на рішення та дії приватного виконавця, скаржник повинен зазначити у скарзі та обґрунтувати належними доказами, що скарга подається ним у строк, встановлений у статтею 341 Господарського процесуального кодексу України (у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав).

Частиною 2 статті 341 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що пропущений строк для подання скарги може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою. У разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду.

Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Судом встановлено, що Український культурний фонд при поданні Скарги не заявляв про поновлення пропущеного строку для звернення зі скаргою на дії державного виконавця в частині:

- визнання протиправними дій щодо прийняття до виконання наказу Господарського суду м. Києва про примусове виконання рішення від 25.11.2024 по справі № 910/4571/24;

- визнання протиправною (незаконною) та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 78182539 від 26.05.2025 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 25.11.2024 по справі № 910/4571/24;

- визнання протиправною (незаконною) та скасування постанови від 26.05.2025 по ВП №78182539 про стягнення виконавчого збору;

- визнання протиправною (незаконною) та скасування постанови від 26.05.2025 по ВП №78182539 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження;

- визнання протиправною (незаконною) та скасування постанови від 26.05.2025 по ВП №78182539 про арешт коштів боржника;

- визнання протиправною (незаконною) та скасування постанови від 29.05.2025 по ВП №78182539 про арешт майна боржника;

- визнання протиправною (незаконною) та скасування постанови від 29.05.2025 по ВП №78182539 про розшук майна боржника.

Український культурний фонд зазначає, що про порушення прав означеними діями державного виконавця боржнику стало відомо 14.07.2025, коли він отримав у підсистемі «Електронний суд» постанови старшого державного виконавця Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Овсюк Мар`яни Андріївни про відкриття виконавчого провадження ВП №78574416 від 14.07.2025 щодо стягнення виконавчого збору та про відкриття виконавчого провадження ВП №78574562 від 14.07.2025 щодо стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження.

Колегія суддів критично оцінює такі доводи скаржника, оскільки, як вбачається із відомостей, що містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження щодо ВП №78182539, Український культурний фонд звертався до старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ганни Ільїної із заявою №218/01-22/2-25 від 05.06.2025 такого змісту:

«На примусовому виконанні Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження № 78182539 про стягнення з Українського культурного фонду (далі - Фонд) (01010, м. Київ, вул. Лаврська, 10-12, ідентифікаційний код: 41436842) на користь Громадської організації «Інститут розвитку Кривого Рогу» (50000, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Лісового, буд. 24, кв. 8; ідентифікаційний код 44165839) 248 713 грн 00 коп. (двісті сорок вісім тисяч сімсот тринадцять гривень 00 копійок) заборгованості та 2 984 грн 56 коп. (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 56 копійок) судового збору. Разом з тим, під час проведення фінансової звірки, було виявлено, що сума до стягнення у виконавчому провадженні № 78182539 зазначена неправильно, оскільки відповідно до платіжних інструкцій № 2335 від 25.12.2024, № 2336 від 25.12.2024, № 28 від 05.02.2025 (копії додаються) Фондом сплачено на користь Громадської організації «Інститут розвитку Кривого Рогу» 134 649 грн 70 коп. (сто тридцять чотири тисячі шістсот сорок дев`ять гривень 70 копійок). Таким чином, залишок суми, яка підлягає стягненню станом на сьогодні відповідно до наказів Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі № 910/4571/24 складає 132 047 грн 86 коп. (сто тридцять дві тисячі сорок сім гривень 86 копійок)».

У зв`язку з цим державним виконавцем було направлено стягувачу вимогу, якою вимагалось «надати підтвердження або спростування наданої інформації від Боржника про те, що залишок суми заборгованості, вказаний Стягувачем у заяві про відкриття виконавчого провадження становить 134 047,86 грн не є вірним, а відповідно до заяви боржника та наданих платіжних інструкцій сума залишку по боргу становить 132 047,86 грн».

Із наведеного вбачається, що з 05.06.2025 Український культурний фонд достеменно був обізнаний із прийняттям державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до виконання наказу Господарського суду м. Києва про примусове виконання рішення від 25.11.2024 у справі №910/4571/24, а також винесення виконавцем постанов від 26.05.2025 та від 29.05.2025 у виконавчому провадженні №78182539.

Таким чином твердження скаржника про те, що про порушення прав боржник дізнався лише 14.07.2025 є неправдивими та спростовуються відомостями з Автоматизованої системи виконавчого провадження.

Більш того, скаржник не вказує на те, що постанови від 26.05.2025 та від 29.05.2025 у виконавчому провадженні №78182539 не були ним отримані раніше 14.07.2025, у зв`язку з чим суд, враховуючи зміст заяви боржника №218/01-22/2-25 від 05.06.2025 до державного виконавця, презюмує, що боржник був обізнаний про їх існування раніше 14.07.2025.

Крім того, боржник взагалі не надав суду роздруківок із підсистеми «Електронний суд» на підтвердження обставин отримання ним постанов у певні дати.

Отже, боржником пропущено строк на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо прийняття до виконання наказу Господарського суду міста Києва про примусове виконання рішення від 25.11.2024 у справі №910/4571/24 та щодо винесення постанов від 26.05.2025 та від 29.05.2025 у виконавчому провадженні № 78182539, висновки суду першої інстанції з приводу чого є обґрунтованими.

При цьому скаржником одночасно зі Скаргою не подано клопотання про поновлення пропущеного строку для її подання із зазначенням поважних причин такого пропуску, як це передбачено частиною 2 статті 341 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на зазначене, керуючись абзацом 2 частини 2 статті 341 Господарського процесуального кодексу України, подана скарга залишається судом без розгляду в частині оскарження дій державного виконавця щодо прийняття до виконання наказу Господарського суду міста Києва про примусове виконання рішення від 25.11.2024 у справі №910/4571/24 та щодо винесення постанов від 26.05.2025 та від 29.05.2025 у виконавчому провадженні №78182539.

Щодо вимог Скарги про визнання протиправною (незаконною) та скасування постанови старшого державного виконавця Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Овсюк Мар`яни Андріївни про відкриття виконавчого провадження ВП №78574416 від 14.07.2025 щодо стягнення виконавчого збору; визнання протиправною (незаконною) та скасування постанови старшого державного виконавця Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Овсюк Мар`яни Андріївни про відкриття виконавчого провадження ВП №78574562 від 14.07.2025 щодо стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження; зобов`язання Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вжити заходів для усунення наслідків протиправних дій, то судом встановлено таке.

За змістом пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й певні постанови виконавця.

Відповідно до частини 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Імперативною нормою частини 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №921/16/14-г/15, від 14.11.2018 у справі № 906/515/17, від 16.01.2019 у справі №910/22695/13, від 07.02.2019 у справі № 927/769/16, від 11.09.2019 у справі №925/138/18, від 16.01.2019 у справі №279/3458/17-ц, від 09.10.2019 у справі №758/201/17, від 23.11.2021 у справі №175/1571/15, а також в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.03.2024 у справі №910/8397/16.

Вказана позиція підтверджена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 29.03.2023 у справі №585/2436/21, у якій зазначено, що Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово робила висновок про те, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні. Також ВП ВС в ухвалі від 29.03.2023 у справі №585/2436/21 вказала, що судова практика щодо спірного питання є усталеною та не потребує узгодження.

Подібна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024 у справі №310/2210/21.

Таким чином дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження мають оскаржуватися саме до відповідного адміністративного суду.

Посилання скаржника на висновки, наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №826/12964/17 та від 14.03.2018 у справі №213/20112/16, судом до уваги у контексті визначення підвідомчості спору про оскарження дій державного виконавця про стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження до уваги не приймаються, оскільки правовідносини, що досліджувались у зазначених постановах у межах справ №826/12964/17 та №213/20112/16, є відмінними від спірних.

Так, у справі №213/20112/16 розглядалася скарга фізичної особи на дії державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання неправомірними дій щодо винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень з виконання постанов Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради про стягнення з фізичної особи на користь держави штрафу в розмірі 680 грн, скасування постанов про відкриття виконавчих проваджень. Питання підвідомчості скарг на дії державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження у межах справи №213/20112/16 не досліджувалось.

У справі №826/12964/17 оскаржувались дії заступника директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо перевірки виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Питання підвідомчості скарг на дії державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження у межах справи №826/12964/17 також не досліджувалось.

Отже, відповідні посилання скаржника на наведені постанови Верховного Суду є безпідставними.

Колегія суддів зазначає, що у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг, до таких скарг мають застосовуватись положення Господарського процесуального кодексу України, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема статті 175Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства суддя відмовляє у відкритті провадження у справі. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (частина 6 статті 175 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою Українського культурного фонду в частині вимог про визнання протиправною (незаконною) та скасування постанови старшого державного виконавця Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Овсюк Мар`яни Андріївни про відкриття виконавчого провадження ВП № 78574416 від 14.07.2025 щодо стягнення виконавчого збору; визнання протиправною (незаконною) та скасування постанови старшого державного виконавця Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Овсюк Мар`яни Андріївни про відкриття виконавчого провадження ВП № 78574562 від 14.07.2025 щодо стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження; зобов`язання Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вжити заходів для усунення наслідків протиправних дій.

Водночас суд на виконання положень частини 6 статті 175 Господарського процесуального кодексу України роз`яснює заявнику, що розгляд вказаної скарги віднесено до юрисдикції адміністративних судів за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене у сукупності, суд апеляційної інстанції не вбачає в діях суду першої інстанції порушень норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Українського культурного фонду на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.07.2025 у справі №910/4571/24 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 31.07.2025 у даній справі підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Українського культурного фонду на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.07.2025 у справі №910/4571/24 залишити без задоволення.

Ухвалу Українського культурного фонду на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.07.2025 у справі №910/4571/24 залишити без змін.

Матеріали справи №910/4571/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до положень, викладених у статтях 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 16.10.2025.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.О. Мальченко

А.І. Тищенко