ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" жовтня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2906/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Деркач Т. Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін

справу № 916/2906/25

за позовом: Державного підприємства "АДМІНІСТРАЦІЯ РІЧКОВИХ ПОРТІВ"

до відповідача: Комунального підприємства Херсонський комунальний транспортний сервіс

про стягнення 27 645,11 грн

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "АДМІНІСТРАЦІЯ РІЧКОВИХ ПОРТІВ" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства Херсонський комунальний транспортний сервіс заборгованості за договором оренди майна від 25.03.2016 №01/03-248 (далі - договір оренди), у сумі 27 645,11 грн, яка складається: з суми збитків від інфляції 675,18 грн за період з 01.06.2024 по 30.06.2024 (включно); пені за прострочення платежів в сумі 4 051,04 грн, суми збитків від інфляції 2 934,97 грн, суми відсотків річних 599,09 грн за період з 02.07.2024 по 24.02.2025 (включно); основної заборгованості в розмірі 13 737,18 грн, 1 532,56 грн пені, 227,85 грн. 3% річних, 1 139,75 грн інфляційних витрат та 2 747,49 грн штрафу за прострочення строку оплати у період з червня 2024 по червень 2025 року, а також судових витрат.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

29.07.2025 Господарським судом Одеської області постановив ухвалу, якою позовну заяву Державного підприємства "АДМІНІСТРАЦІЯ РІЧКОВИХ ПОРТІВ" прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження. В ухвалі суду сторонам встановив строки на подання до суду заяв по суті справи, а також роз`яснив про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч. 7 ст. 252 ГПК України.

13.08.2025 за вх.№25400/25 господарський суд одержав відзив на позовну заяву.

21.08.2025 за вх.№26116/25 господарський суд одержав відповідь на відзив.

Згідно з ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

З урахуванням Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX), з огляду на подальше продовження строку дії воєнного стану в Україні, суд розглядає справу № 916/2906/25 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

Стислий виклад позиції позивача

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди в частині оплати за користування об`єктом оренди, ДП «Адміністрація річкових портів» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Комунального підприємства «Херсонський комунальний транспортний сервіс» про стягнення заборгованості та штрафних санкцій на загальну суму 48 799,76 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 25.10.2024 у справі №916/3009/24 позов задоволено повністю. Розрахунок ціни позову у справі №916/3009/24 було здійснено станом на 01.07.2024.

Станом на 30.06.2025 рішення Господарського суду Одеської області від 25.10.2024 у справі №916/3009/24 виконано.

Позивач вважає, що наявні підстави для звернення до суду із позовом про стягнення з відповідача пені, а також передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум за період з моменту здійснення розрахунку позовних вимог (02.07.2024) і до моменту виконання рішення Господарського суду Одеської області від 25.10.2024 у справі №916/3009/24 (24.02.2025).

Також станом на 30.06.2025 відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором оренди в частині оплати орендної плати за об`єкт оренди у період з червня 2024 по червень 2025, у зв`язку з чим, позивач включив до розрахунку ціни цього позову стягнення заборгованості за договором оренди майна від 25.03.2016 №01/03-248.

Щодо доводів наведених відповідачем у відзиві на позовну заяву, позивач вказує, що законом покладено на відповідача обов`язок не чекати пред`явлення претензії чи позову, а поновити порушені права і законні інтереси позивача. Жодних доказів звернення на адресу позивача щодо вирішення питання погашення заборгованості та намірів поновити права позивача, відповідач суду не подав.

Позивач нарахував штраф у розмірі 20% за прострочення строку оплати понад 15 днів згідно п. 6.2. договору оренди.

Посилання відповідача на неможливість виконати зобов`язання, форс-мажорні обставини, у зв`язку із запровадженням воєнного стану на всій території України без надання конкретних доказів впливу на нього вказаних обставин, є безпідставними.

Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідач вважає вимоги позовної заяви необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають з наступних мотивів.

Договором оренди встановлено досудове врегулювання спору, однак позивачем не додано до позовної заяви доказів досудового врегулювання спору, в зв`язку з чим відповідач вважає, що позивач завчасно звернувся з даним позовом до суду.

На думку відповідача, позивач неправильно розрахував штраф 20 % від розміру орендної плати за місяць, за прострочення понад 15 днів, що вбачається з розрахунку наведеного в позовній заяві.

Відповідач також вказує, що позивач розрахував заборгованість з орендної плати не відповідно до розміру орендної плати встановленого п. 6.2 договору оренди з врахуванням змін внесених Додатковою угодою, а в розмірі збільшеному на індекс інфляції.

Також відповідач просить врахувати, що відповідно до Нового переліку Херсонська міська територіальна громада перебувала: - з 01.03.2022 року по 11.11.2022 року в статусі тимчасово окупованих російською федерацією території України (код UA0057191); з 11.11.2022 року по 01.05.2023 року в статусі території можливих бойових дій (код UA0057191); з 01.05.2023 по сьогодні в статусі території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси (код UA0057191).

Обставини справи встановлені судом

Між державним підприємством "Адміністрація річкових портів" (далі -Орендодавець, Позивач) та комунальним підприємством "Херсонський комунальний транспортний сервіс" Херсонської міської ради (далі - Орендар, Відповідач) було укладено договір оренди.

Відповідно до п. 1.1 договору оренди Орендодавець зобов`язується передати, а Орендар зобов`язується прийняти в строкове оплатне користування майно касове обладнання, згідно Додатку №1 до договору (далі Об`єкт оренди).

Відповідно до п. 2.2 договору оренди Об`єкт оренди вважається переданим в оренду з дня підписання Сторонами Акту прийому-передачі.

На виконання договору оренди 25.03.2016 сторонами складено акт прийому-передачі майна до договору оренди.

Пунктом 3.1 договору оренди встановлено розмір щомісячної орендної плати за користування Об`єктом оренди: 1875,93 грн з ПДВ.

Згідно з п. 3.2. договору оренди плата сплачується Орендарем, щомісячно, авансом, не пізніше 5 (п`ятого) числа поточного місяця, на розрахунковий рахунок Орендодавця, який зазначений у розділі 12 цього Договору, на підставі виставленого Орендодавцем рахунку.

Згідно з п. 3.3. договору оренди розмір орендної плати щомісячно коригується на офіційно встановлений індекс інфляції (виключно в сторону збільшення), що обраховується наростаючим підсумком починаючи з першого місяця оренди.

Відповідно до п. 2.7 договору оренди Об`єкт оренди вважається фактично поверненим Орендодавцю з моменту підписання Сторонами Акту здачі-приймання Об`єкта з оренди.

Відповідно до п. 10.1. договору оренди діє з 25.03.2016 до 31.12.2016, натомість, за домовленістю сторін строк дії договору неодноразово продовжувався, на підтвердження чого є складені сторонами додаткові угоди. З урахуванням приписів ст. ст. 253, 254 ЦК України, строк дії договору оренди становить 281 день (26.03.2016 - 31.12.2016).

Відповідно до додаткової угоди від 18.12.2019 договір оренди пролонговано до 31.12.2020.

03.08.2020 Сторонами складено додаткову угоду, якою внесено зміни в п. 3.1. договору оренди, визначено розмір щомісячної орендної плати за користування Об`єктом оренди на рівні 619, 54 грн, з огляду на повернення із оренди, згідно акту прийому-передачі, частини майна.

Відповідно до п. 2.5 Договору, повернення Орендодавцю Об`єкта оренди здійснюється Орендарем протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту закінчення строку оренди або з моменту дострокового припинення дії цього Договору.

У липні 2024 Державне підприємство «Адміністрація річкових портів» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального підприємства «Херсонський комунальний транспортний сервіс» про стягнення заборгованості за договором оренди майна від 25.03.2016 року №01/03-248 в сумі 48 799, 76 грн.

Згідно з рішенням Господарського суду Одеської області від 25.10.2024 у справі № 916/3009/24 позов Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" до Комунального підприємства "Херсонський комунальний транспортний сервіс" - задоволено повністю.

Стягнуто з Комунального підприємства "Херсонський комунальний транспортний сервіс" на користь Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" заборгованість за договором оренди в розмірі 30 690,04 грн, пеню в сумі 5 372,84 грн, штраф в сумі 6 692,12 грн, 3% річних в сумі 1 457,35 грн, інфляційні витрати в сумі 4 587, 41 грн та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Рішення суду у справі № 916/3009/24 виконано у межах ВП №77285630, про що свідчить наявна у матеріалах справи банківська виписка від 25.02.2025.

Оскільки рішення суду виконано лише 25.02.2025, позивач нарахував відповідачу інфляційні нарахування за червень 2024 року (які не увійшли до розгляду Господарським судом Одеської області у справі № 916/3009/24, у зв`язку із відсутністю на момент розрахунку позовних вимог індексу інфляції); пеню, інфляційні нарахування, 3% річних за період розрахунку позовних вимог до моменту фактичного розрахунку, а також заборгованість відповідача за період з червня 2024 року по червень 2025 року (включно).

Висновки суду

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору оренди становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У рішенні Господарського суду Одеської області від 25.10.2024 у справі № 916/3009/24, яке набрало законної сили 15.11.2024, суд встановив, зокрема:

факт укладення між державним підприємством "Адміністрація річкових портів" та комунальним підприємством "Херсонський комунальний транспортний сервіс" Херсонської міської ради договору оренди майна від 25.03.2016 року № 01/03-248.

поновлення строку дії договору оренди до 05.11.2024 року;

наявність у Комунального підприємства "Херсонський комунальний транспортний сервіс" перед Державним підприємством "Адміністрація річкових портів" за договором оренди заборгованості за надані послуги оренди за період з січня 2021 по травень 2024 у загальному розмірі 30 690,04 грн.

правильність та обґрунтованість стягнення з відповідача пені в розмірі 5 372,84 грн, неустойки (штраф) в розмірі 6 692,12 грн, 3% річних в розмірі 1 457,35 грн, інфляційних витрат в розмірі 4 587,41 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії (аналогічна правова позиція викладена у зазначеній скаржником постанові Верховного Суду від 16.04.2024 у справі №921/186/23).

Таким чином, з огляду на викладене, факт поновлення договору оренди, наявність у відповідача обов`язку щодо виконання зобов`язань в частині сплати орендної плати, а також нарахування штрафних санкцій за період з січня 2021 по травень 2024, не підлягають доказуванню у даній справі.

Щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги оренди за період з червня 2024 по червень 2025 у загальному розмірі 13 737,18 грн.

Згідно з матеріалами справ, договір оренди неодноразово був поновлений (в цілому строком на 281 день), що, серед іншого, встановлено у рішенні Господарського суду Одеської області від 25.10.2024 у справі №916/3009/24.

Частиною 1 статті 764 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку дії договору найму, за відсутності заперечень наймодавця, протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Позивач вказує, що протягом місяця після 05.11.2024 відповідач не повернув майно з оренди, а позивач не направляв на адресу відповідача заперечень.

Отже, з урахуванням наведеної норми, договір оренди майна поновлено на підставі ч. 1 ст. 764 ЦК України, загальним строком на 281 день, з 06.11.2024 (включно) до 13.08.2025.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов до висновку, що відповідач зобов`язаний сплатити орендну плату за заявлений позивачем період - з червня 2024 по червень 2025.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч. 2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач за період з червня 2024 по червень 2025 нарахував відповідачу 13 737,18 грн орендної плати за договором оренди.

Натомість борг сплачено не було, доказів сплати суми боргу суду не надано.

За наведених обставин, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державного підприємства "АДМІНІСТРАЦІЯ РІЧКОВИХ ПОРТІВ" в частині стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати з червня 2024 по червень 2025 у розмірі 13 737,18 грн є обґрунтованими та підлягають стягненню на користь позивача.

Щодо стягнення з відповідача суми збитків від інфляції 675,18 грн за період з 01.06.2024 по 30.06.2024 (включно); пені за прострочення платежів в сумі 4 051,04 грн за період з 02.07.2024 по 24.02.2025, суми збитків від інфляції 2 934,97 грн за період з 02.07.2024 по 24.02.2025, суми 3 відсотків річних 599,09 грн за період з 02.07.2024 по 24.02.2025; 1 532,56 грн пені за період з червня 2024 по червень 2025, 227,85 грн 3% річних з червня 2024 по червень 2025, 1 139,75 грн інфляційних витрат та 2 747,49 грн штрафу за прострочення строку оплати у період з червня 2024 по червень 2025 року, господарський суд вказує таке.

Відповідно до статей 610 та 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).

Частиною 2 ст. 549 ЦК України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

Отже, чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору оренди з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Відповідно до п. 6.2 Договору оренди у випадку прострочення сплати Орендарем орендної плати встановленої відповідно до умов цього Договору, Орендар зобов`язується сплатити на користь Орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період прострочення сплати орендної плати, за кожний день прострочення сплати орендної плати, а за прострочення понад 15 днів, додатково 20 % від розміру орендної плати за місяць, встановленої у п. 3.1. цього Договору.

Перевіривши розрахунок пені за період з 02.07.2024 по 02.01.2025 на суму боргу 30690,04 грн, господарський суд вважає його таким, що здійснений правильно відповідно до встановлених обставин справи, а отже дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача 4051,04 грн пені.

Перевіривши розрахунок пені за період з 06.06.2024 по 30.06.2025, господарський суд вважає його таким, що здійснений правильно відповідно до встановлених обставин справи, а отже дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача 1532,56 грн пені.

Перевіривши розрахунок штрафу, господарський суд вважає його таким, що здійснений правильно відповідно до встановлених обставин справи, а отже дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача 2 747,49 штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що за змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду від 31 січня 2018 року в справі № 915/14/17).

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.05.2018 у справі № 904/4593/17, від 13.06.2018 у справі № 912/2708/17, від 22.11.2018 у справі № 903/962/17, від 23.05.2018 у справі № 908/660/17, від 05.08.2020 у справі № 757/12160/17-ц, від 22.04.2020 у справі № 922/795/19, від 19.12.2019 у справі № 911/2845/18.

Господарський суд також враховує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18).

Нарахування на суму боргу 3 % річних (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) відбувається незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Перевіривши розрахунок розміру інфляційних втрат за період з 01.06.2024 по 30.06.2024, суд дійшов висновку, що він є арифметично правильним та розрахований відповідно до умов договору оренди та норм чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі в розмірі 675,18 грн.

Перевіривши розрахунок розміру інфляційних втрат за період з 02.07.2024 по 24.02.2025, суд дійшов висновку, що він є арифметично правильним та розрахований відповідно до умов договору оренди та норм чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі в розмірі 2 934,97 грн.

Перевіривши розрахунок розміру інфляційних втрат за період з червня 2024 по червень 2025, суд дійшов висновку, що він є арифметично правильним та розрахований відповідно до умов договору оренди та норм чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі в розмірі 1 139, 75 грн.

Перевіривши розрахунок розміру 3 % річних за період з 02.07.2024 по 24.02.2025, суд дійшов висновку, що він є арифметично правильним та розрахований відповідно до умов договору оренди та норм чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі в розмірі 599,09 грн.

Перевіривши розрахунок розміру 3 % річних за період з червня 2024 по червень 2025, суд дійшов висновку, що він є арифметично правильним та розрахований відповідно до умов договору оренди та норм чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі в розмірі 227,85 грн.

За змістом ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За наведених підстав, господарський суд вважає за належне задовольнити заявлений позов повністю.

Щодо доводів відповідача про звернення з позовом передчасно, господарський суд зауважує, що учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду, а відтак подання доказів досудового врегулювання спору не є обов`язковим за загальним правилом.

Покликання відповідача на норми ст. 617 ЦК України та п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України, господарський суд до уваги не приймає, з огляду на те, що сторона, яка посилається на форс-мажор, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-можором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Той факт, що Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини військову агресію російської федерації проти України, саме по собі не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань. Натомість відповідних доказів відповідач не надав.

Що стосується посилання відповідача на неправильний обрахунок строку нарахування штрафу.

На переконання відповідача, з урахуванням ч. 6 ст. 232 ГК України правильним періодом нарахування штрафу є період з 01.01.2025 по 01.06.2025 (шість місяців).

Господарський суд з цього приводу зауважує, що позивач має право на нарахування штрафу на щомісячну суму орендної плати, у якому виникло прострочення зобов`язання. Такі умови передбачені договором.

Що стосується індексації сум, то відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендна плата підлягає коригуванню на індекс інфляції згідно з Методикою розрахунку орендної плати.

Що стосується покликання відповідача, що сума основного боргу 13 737,18 є близькою до суми нарахованих пені, штрафів, інфляційних втрат, то господарський суд зауважує, що сума неустойки (штраф та пеня) становить лише 8 331,09 грн та розрахована відповідно до укладеного договору оренди.

На підставі ст. 129 ГПК України на відповідача покладаються судові витрати позивача зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства Херсонський комунальний транспортний сервіс (вул. Залізнична, буд. 8, місто Херсон, Херсонська обл., 73000, ідентифікаційний код 01235573) на користь Державного підприємства "АДМІНІСТРАЦІЯ РІЧКОВИХ ПОРТІВ" (21050, місто Вінниця, вул. Миколи Оводова, будинок 64, ідентифікаційний код 33404067) заборгованість за договором оренди майна від 25.03.2016 №01/03-248, у сумі 27 645,11 грн, яка складається: з суми збитків від інфляції 675,18 грн за період з 01.06.2024 по 30.06.2024 (включно); пені за прострочення платежів в сумі 4 051,04 грн, суми збитків від інфляції 2 934,97 грн, суми відсотків річних 599,09 грн за період з 02.07.2024 по 24.02.2025 (включно); основної заборгованості в розмірі 13 737,18 грн, 1 532,56 грн пені, 227,85 грн. 3% річних, 1 139,75 грн інфляційних витрат та 2 747,49 грн штрафу за прострочення строку оплати у період з червня 2024 по червень 2025 року, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 20 жовтня 2025 р.

Суддя Т.Г. Деркач