ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"23" вересня 2025 р. Справа № 911/3425/23
Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., за участю секретаря судового засідання Рженецької М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за позовом Київського обласного центру зайнятості в особі Бориспільської філії Київського обласного центру зайнятості
до Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль
про стягнення 97 540,23 гривень
за участю представниці позивача Спіциної О.П. (довіреність №3273/07/01-36 від 20.12.2024) та представниці відповідача Коноваленко І.М. (довіреність №01-22/7-82 від 07.01.2025)
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Київського обласного центру зайнятості в особі Бориспільської філії Київського обласного центру зайнятості (далі також центр зайнятості (КОЦЗ)/позивач) до Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль (далі також ДП МА Бориспіль/відповідач) про стягнення 97 540,23 гривень, неправомірно виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 .
Господарський суд Київської області ухвалою від 11.12.2023 у справі №911/3425/23 залишив позовну заяву центру зайнятості без руху, постановив виявлені недоліки усунути протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали.
21.12.2023 через канцелярію Господарського суду Київської області від центру зайнятості надійшли уточнення до позовної заяви, згідно яких позивач надав пояснення щодо виявлених судом недоліків.
Господарський суд Київської області ухвалою від 25.12.2023 у справі №911/3425/23 прийняв позовну заяву Київського обласного центру зайнятості в особі Бориспільської філії Київського обласного центру зайнятості до розгляду та, відповідно:
- призначив розгляд справи №911/3425/23 в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 22.01.2024;
- зобов`язав позивача у строк до 22.01.2024 виконати вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 11.12.2023 у справі №911/3425/23 та надати пояснення щодо відсутності у доданих до позовної заяви розрахунку СЗП безробітної, додатків №№3, 4 до персональної картки Хруленко Л.В. ідентифікуючих відомостей про особу, яка їх сформувала;
- постановив, що протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відповідач вправі надати суду у письмовій формі відзив на позов та докази по справі (за наявності).
09.01.2024 через канцелярію Господарського суду Київської області від ДП МА Бориспіль надійшов відзив на позовну заяву.
Господарський суд Київської області ухвалою від 22.01.2024 у справі №911/3425/23 призначив судове засідання на 19.02.2024, оскільки призначене на 22.01.2024 засідання не відбулось через оголошення у відповідний день сигналу повітряної тривоги у зв`язку із загрозою ракетного обстрілу міста.
Відповідний висновок суду про призначення засідань на інші дату і час обґрунтований тим, що розпорядженням Голови Господарського суду Київської області №6-А від 19.07.2022 Про порядок дій при оголошення повітряної тривоги передбачено, зокрема, що у разі оголошення сигналу повітряна тривога судді та працівники апарату суду негайно мають залишити приміщення суду та прослідувати до найближчого укриття з метою збереження життя, здоров`я та забезпечення безпеки відвідувачів, суддів та працівників апарату суду.
Господарський суд Київської області ухвалою від 19.02.2024 у цій справі відклав розгляд справи на 11.03.2024 та повторно зобов`язати позивача у строк до 11.03.2024 виконати вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 11.12.2023 у справі №911/3425/23 і надати пояснення щодо відсутності у доданих до позовної заяви розрахунку СЗП безробітної, додатків №№3, 4 до персональної картки Хруленко Л.В. ідентифікуючих відомостей про особу, яка їх сформувала.
04.03.2024 через канцелярію Господарського суду Київської області від центру зайнятості надійшли уточнення до позовної заяви разом з доданими до такого уточнення:
- розрахунком СЗП безробітного ОСОБА_1 за підписом в.о. директора Бориспіслької філії КОЦЗ;
- додатками №№3, 4 до персональної картки ОСОБА_1 за підписом в.о. директора Бориспіслької філії КОЦЗ;
- копіями довіреностей на підтвердження повноважень в.о. директора Бориспіслької філії КОЦЗ та заступника начальника відділу кар`єрного консультування Бориспіслької філії КОЦЗ.
Так, у змісті таких уточнень позивач фактично виклав пояснення на виконання вимог ухвали суду від 19.02.2024 - стосовно ідентифікуючих відомостей про особу, яка сформувала додані до позовної заяви розрахунок СЗП безробітної, додатки №№3, 4 до персональної картки ОСОБА_1 .
Зокрема позивач зауважив, що згадані документи автоматично сформовано заступником начальника відділу кар`єрного консультування Бориспільської філії КОЦЗ у Єдиній інформаційно-аналітичній системі служби зайнятості (ЄІАС), та при формуванні такі документи не містять автоматично сформованого місця для підпису і печатки.
Схожі пояснення, зокрема щодо неможливості проставлення підпису на означених документах позивачем було надано суду в заяві про усунення недоліків.
08.03.2024 через канцелярію Господарського суду Київської області від ДП МА Бориспіль надійшло клопотання про залишення поданого центром зайнятості уточнення без розгляду.
Вказане клопотання, посилаючись на порядок розгляду справ у спрощеному провадженні, відповідач мотивував таким:
- законом передбачено, що всі наявні у позивача докази мають бути подані одночасно з поданням до суду позовної заяви;
- докази, подані з порушенням встановлених строків, до розгляду судом не приймаються; винятком є лише випадки, коли позивач належним чином обґрунтує неможливість своєчасного подання доказів з причин, які від нього не залежали;
- позивачем не виконано вимоги суду та не надано витребуваних судом пояснень щодо відсутності у доданих до позовної заяви розрахунку СЗП безробітної, додатків №№3, 4 до персональної картки ОСОБА_1 ідентифікуючих відомостей про особу, яка їх сформувала.
Отже, зважаючи на те, що нормами ГПК України не передбачено подання сторонами такого виду заяв як уточнення до позовної заяви, відповідач вважає, що надані Київським ОЦЗ уточнення до позовної заяви та долучені до них документи підлягають залишенню без розгляду.
Згідно з частинами 2, 4, 8 статті 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Так, одним із принципів господарського судочинства є принцип диспозитивності, який відповідно до статті 14 ГПК України полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на вказані процесуальні приписи слід зазначити, що крім принципу змагальності сторін та диспозитивності, суди повинні керуватися і принципом об`єктивної істини, який полягає в обов`язку суду з`ясувати усі дійсні обставини, пов`язані із спірними правовідносинами, і на їх основі вирішити спір.
У судовому засіданні 11.03.2024 подані позивачем уточнення до позовної заяви суд залишив без розгляду як необґрунтовані і такі, що не уточнюють позовних вимог.
Водночас судом, у тому числі і з метою повного та всебічного розгляду спору, а також встановлення у цьому спорі об`єктивної істини, прийнято до розгляду долучені до означених уточнень документи - розрахунок СЗП безробітної, додатки №№3, 4 до персональної картки ОСОБА_1 з ідентифікуючими відомостями про особу, яка їх сформувала.
У розрізі зробленого висновку про прийняття до розгляду вказаних документів, судом враховано первинне їх подання разом з позовом, що, з огляду специфіку інформаційної системи позивача та формування у ній документів, свідчить про те, що такі докази не є новими, тоді як:
- згідно частини 5 статті 13 ГПК України з метою дотримання принципу змагальності сторін при здійсненні судочинства господарський суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
- здійсненюючи провадження у справі, суд повинен застосовувати принципи пропорційності (врахування конкретних обставин справи), справедливості, добросовісності та розумності, зокрема слід враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій, уникаючи надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури.
З огляду на вказане судом відхиляються заперечення відповідача стосовно неможливості прийняття до розгляду поданих позивачем документів.
Господарський суд Київської області занесеною до протоколу судового засідання ухвалою від 11.03.2024 у цій справі відклав розгляд справи на 09.04.2024.
Господарський суд Київської області ухвалою від 09.04.2024 у справі №911/3425/23 відклав розгляд справи на 07.05.2024, а також зобов`язав позивача у строк до 07.05.2024 виконати вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 11.12.2023 у справі №911/3425/23 та надати письмові пояснення стосовно доказів та, відповідно, і самих доказів, що підтверджують викладені у позові обставини здійснення Бориспільською міськрайонною філією Київського обласного центру зайнятості з 11.07.2019 по 06.07.2020 виплат по безробіттю ОСОБА_1 у сумі 97 540,23 грн, або пояснень про наявність/відсутність у позивача зазначених доказів та/або неможливості їх подання разом з позовною заявою.
22.04.2024 через канцелярію Господарського суду Київської області від центру зайнятості на виконання вимог ухвали від 11.12.2023 надійшов Витяг з відомостями виплат ОСОБА_1 на 25 арк.
06.05.2024 через канцелярію Господарського суду Київської області від ДП МА Бориспіль надійшли заперечення стосовно долучення до матеріалів справи означених витягів.
Такі заперечення відповідач мотивував, зокрема, тим, що докази на підтвердження перерахування/виплати ОСОБА_1 97 540,23 грн допомоги по безробіттю мали бути подані позивачем саме з позовною заявою, тоді як в матерілах справи відсутні належні докази (платіжні доручення, банківські виписки) на підтвердження таких обставин.
До того ж, цитуючи зміст ч. 2 ст. 74 ГПК України, відповідач вказав, що у разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
З урахуванням наведених вище процесуальних приписів та з метою повного і всебічного розгляду спору у цій справі, а також встановлення у цьому спорі об`єктивної істини, в судовому засіданні 07.05.2024 судом прийнято до розгляду подані позивачем Витяги з відомостями виплат ОСОБА_1 .
Доводи ж відповідача стосовно неможливості прийняття до розгляду поданих позивачем документів судом визнаються безпідставними, оскільки попри передбачене ч. 2 ст. 80 ГПК України правило подання доказів разом з позовом, інші процесуальні приписи допускають можливість витребування судом доказів, що буде відповідати принципам господарського судочинства з огляду на його мету, яка не є формальною та обмеженою декларативним тлумаченням норм без їх системного зв`язку одна з одною.
У розрізі вказаного слід зазначити, що суд зобов`язував позивача надати не просто пояснення стосовно доказів, але й самі докази на підтвердження викладених у позові обставин, і таке рішення суду ґрунтувалось на спеціальній нормі кодексу щодо форми та змісту позовної заяви, а не на ч. 2 ст. 74 ГПК України, яка не підлягає застосуванню у відповідній ситуації.
Водончас, оскільки позивач виконав вимоги суду частково, надавши докази проведення нарахування виплати по безробіттю, Господарський суд Київської області ухвалою від 07.05.2024 у цій справі:
- повторно зобов`язав позивача у строк до 24.06.2024 виконати вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 11.12.2023 у справі №911/3425/23 та надати письмові пояснення стосовно доказів та, відповідно, і самих доказів, що підтверджують викладені у позові обставини здійснення Бориспільською міськрайонною філією Київського обласного центру зайнятості з 11.07.2019 по 06.07.2020 виплат по безробіттю ОСОБА_1 у сумі 97 540,23 грн, або пояснень про наявність/відсутність у позивача зазначених доказів та/або неможливості їх подання разом з позовною заявою;
- відклав розгляд справи на 24.06.2024.
31.05.2024 через канцелярію Господарського суду Київської області від центру зайнятості на виконання вимог суду згідно ухвал від 11.12.2023 та 07.05.2024 надійшли:
- копія адресованого центру зайнятості листа-відповіді від АТ КБ Приватбанк про своєчасне та повне зарахував грошових коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 в сумах згідно листа №1180/06/01-36 від 10.05.2024.
З урахуванням зазначеного Господарський суд Київської області ухвалою від 24.06.2024 у справі №911/3425/23 відклав розгляд цієї справи на 22.07.2024 та витребував у АТ КБ «Приватбанк» письмові докази, що підтверджують обставини здійснення Бориспільською міськрайонною філією Київського обласного центру зайнятості з 11.07.2019 по 06.07.2020 виплат по безробіттю ОСОБА_1 (номер та серія паспорту - НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) у сумі 97 540,23 грн, в тому числі із наведенням сум та дат.
Господарський суд Київської області занесеною до протоколу судового засідання ухвалою від 22.07.2024 у справі №911/3425/23 відклав її розгляд на 02.09.2024.
Господарський суд Київської області ухвалами від 02.09.2024, 23.09.2024 та 15.10.2024 у справі №911/3425/23 відклав її розгляд на 23.09.2024, 15.10.2024 та 18.11.2024 відповідно.
Господарський суд Київської області занесеною до протоколу судового засідання ухвалою від 18.11.2024 у справі №911/3425/23 відклав її розгляд на 09.12.2024.
Господарський суд Київської області ухвалою від 09.12.2024 у справі №911/3425/23 відклав її розгляд на 13.01.2025.
20.12.2024 через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про долучення письмових доказів.
Господарський суд Київської області занесеною до протоколу судового засідання ухвалою від 13.01.2025 у справі №911/3425/23 відклав її розгляд на 10.02.2025.
Також Господарський суд Київської області ухвалою від 13.01.2025 у справі №911/3425/23 залишив без розгляду клопотання центру зайнятості про долучення письмових доказів та витребував у АТ КБ «Приватбанк» письмові докази, що підтверджують наявність/відсутність обставин здійснення Бориспільською міськрайонною філією Київського обласного центру зайнятості виплат по безробіттю ОСОБА_1 (номер та серія паспорту - НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ), а саме:
- №54 від 19.07.2019 на суму 210,32 грн;
- №66 від 10.09.2019 на суму 3435, 64 грн;
- №60 від 10.07.2019 на суму 5057,67 грн, в тому числі із посиланням на первинні документи, які підтверджують здійснення зарахувань вказаних сум.
04.02.2025 через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про долучення письмових доказів. Вказане клопотання залишено судом без розгляду у судовому засіданні 10.02.2025.
Господарський суд Київської області занесеною до протоколу судового засідання ухвалою від 10.02.2025 у справі №911/3425/23 відклав її розгляд на 10.03.2025.
17.02.2025 через канцелярію Господарського суду Київської області від АТ КБ «Приватбанк» надійшов лист стосовно запитуваної судом інформації згідно ухвали від 13.01.2025.
28.02.2025 через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшли письмові пояснення щодо порядку здійснення перерахунку/виплати коштів по безробіттю.
До вказаних пояснень позивачем долучено копії: укаледного 12.01.2018 центром зайнятості з ПАТ КБ «Приватбанк» договору на виплату допомоги по безробіттю, витягу про реєстри для УДК та платіжних доручень за 2019-2020 роки.
Водночас 20.09.2024, 27.12.2024 та 10.02.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення стосовно долучення до матеріалів справи як поданих позивачем доказів, так і наданої АТ КБ «Приватбанк» на вимогу суду інформації про зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 .
Так, усі подані відповідачем заперечення за змістом є тотожними та загалом зведено до такого:
- звертаючись з запитом до АТ КБ «Приватбанк» суд фактично здійснив збір доказів по справі, які не надав позивач, що в подальшому призвело до порушення принципів змагальності сторін та рівності перед законом і судом;
- докази, подані з порушенням встановлених строків, до розгляду судом не приймаються;
- вказана справа розглядається у спрощеному позовному провадженні, а тому згідно ч. 8 ст. 252 ГПК України суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заяві по суті справи.
З рахуванням наведених вище норм процесуального закону, оскільки позивач не навів обґрунтованих доводів щодо поважності причин неподання вказаних вище пояснень та долучених до них доказів разом з позовом та/або заявою про усунення недоліків, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх прийняття та, відповідно, залишення без розгляду.
Водночас інформаційні листи та виписку по рахунку № НОМЕР_3 від 22.07.2024 (надійшли до суду 08.08.2024 та 17.02.2025) суд прийняв до розгляду з урахуванням подання цих доказів АТ КБ «Приватбанк» на виконання вимог суду згідно постановлених ним ухвал, з огляду необхідності досягнення мети повного та всебічного з`ясування всіх обставин спору, які входять в предмет доказування, як наслідок встановлення об`єктивної істини, справедливого та неупередженого розгляду цієї справи.
Вказане узгоджується з приписами пунктів 1-2 частини 1 статті 237 ГПК України, згідно якої при ухваленні рішення суд вирішує питання:
- чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
- чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.
Вказана норма процесуального права є обов`язковою для застосування судом під час ухвалення рішення, і таке її застосування не ставиться в залежність від визначеного під час відкриття позовного провадження порядку розгляду справи спрощений чи загальний.
Стаття ж 252 ГПК України передбачає особливості розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, а не особливості вирішення спору по суті та ухвалення рішення, зокрема вказана норма не встановлює особливостей застосування судом передбачених приписами статей 74, 80 ГПК України правил зібрання/витребування, подання та прийняття доказів.
З огляду на вказане визнаються необґрунтованими доводи відповідача про порушення принципів змагальності сторін та рівності перед законом і судом, а також про неможливість прийняття поданих банком на вимогу суду листів із внесено до них інформацією про зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 .
Господарський суд Київської області ухвалами від 10.03.2025, 01.04.2025, 19.05.2025, 24.06.2025, 22.07.2025 та 09.09.2025 відклав розгляд цієї справи на 01.04.2025, 19.05.2025, 24.06.2025, 22.07.2025, 09.09.2025 та 23.09.2025 відповідно.
22.09.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від позивача надійшли заперечення на заяву відповідача про застосування позовної давності у цій справі.
Означені заперечення, як і оголошену представником відповідача у судовому засіданні 09.09.2025 заяву про застосування строків позовної давності, судом прийнято до розгляду як такі, що не обмежені процесуальними строками для їх подання.
У судовому засіданні 23.09.2025, після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, відтак оголосив вступну і резолютивну частини рішення, яким
Наказами Державної служби зайнятості №196 від 27.10.2016 та №210 від 16.11.2016 реорганізовано базові центри зайнятості, зокрема Бориспільський міськрайонний центр зайнятості шляхом приєднання до Київського обласного центру зайнятості (ідентифікаційний код 03491085), відтак відповідно до затвердженого наказом Державної служби зайнятості №130 від 20.09.2017 Положення та виписки ЄДР Київський обласний центр зайнятості (ідентифікаційний код 03491085) (далі також Київський ОЦЗ) є неприбутковою державною установою, юридичною особою публічного права, до основних завдань якої віднесено, зокрема:
- організація, координація, контроль та методичне забезпечення філій регіонального (базового) центрів зайнятості;
- здійснення контролю за використанням роботодавцями та безробітними коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття;
- надання соціальних послуг, нарахування та виплата матеріального забезпечення відповідно до законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Про зайнятість населення».
Згідно з наказами Київського обласного центру зайнятості №191/3-17 від 20.11.2017, №119/01-28.01 від 28.04.2023 та №363/01-29.01 від 19.12.2022, відповідно:
- створено та, надалі, припинено шляхом ліквідації Бориспільську міськрайонну філію Київського обласного центру зайнятості;
- створено Бориспільську філію Київського обласного центру зайнятості, яка відповідно до затвердженого означеним наказом положення та витягу з ЄДР є відокремленим підрозділом вказаного центру зайнятості без статусу юридичної особи, управління яким здійснює директор філії - ОСОБА_2 (керівником/в.о. директора вказаної філії), яка зокрема, преставляє інтереси Київського ОЦЗ у взаємовідносинах, зокрема, з підприємствами, установами, організаціями у тому числі у судах.
Копії означених вище наказів, положень та витягу і виписки з ЄДР наявні в матеріалах цієї справи.
Покликаючись на вказане, Бориспільська філія Київського обласного центру зайнятості звернулась до суду із позовом у цій справі в інтересах Київського ОЦЗ, у тому числі як правонаступник Бориспільского міськрайонного центру зайнятості, та зазначила, що з 04.07.2019 по 06.07.2020 в Бориспільській міськрайонній філії Київського обласного центру перебувала на обліку ОСОБА_1 , якій з 11.07.2019 по 06.07.2020 було нараховано та виплачено загалом 97 540,23 грн допомоги по безробіттю.
На підтвердження вказаних обставин до позовної заяви додано копії адресованих та поданих 04.07.2019 Бориспільській міськрайонній філії Київського обласного центру зайнятості заяв ОСОБА_1 про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю.
Стосовно ж обрахованої до виплати ОСОБА_1 за відповідний період суми допомоги по безробіттю, згідно викладеного у позовній розрахунку та вказаних вище розрахунку СЗП безробітного, додатків до персональної картки вказана особа мала середньоденну заробітну плату за останні 12 мсіяців, що передували безробіттю, у розмірі 1 084,59 грн та згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» отримувала кошти з урахуванням максимального розміру допомоги, що за спірний період тричі зростав, а саме:
- з 01.07.2019 8 028, 00 грн;
- з 01.12.2019 8 408,00 грн;
- з 01.07.2020 8 788,00 грн.
- 24.07.2019 - 210,32 грн;
- 06.08.2019 825,55 грн;
- 14.08.2019 5 956,26 грн;
- 23.08.2019 3 366,58 грн;
- 04.09.2019 1 812,77 грн;
- 13.09.2019 3 435,64 грн;
- 25.09.2019 1 070,40 грн;
- 16.10.2019 5 593,70 грн;
- 23.10.2019 3 625,55 грн;
- 05.11.2019 3 366,58 грн;
- 13.11.2019 1 864,57 грн;
- 25.11.2019 2 140,80 грн;
- 13.12.2019 4 824,05 грн;
- 10.01.2020 6 238,19 грн;
- 23.01.2020 5 695,73 грн;
- 05.02.2020 3 797,16 грн;
- 25.02.2020 4 021,62 грн;
- 04.03.2020 4 059,03 грн;
- 27.03.2020 5 209,40 грн;
- 16.04.2020 4 068,39 грн;
- 23.04.2020 2 242,13 грн;
- 20.05.2020 7 793,22 грн;
- 17.06.2020 7 621,45 грн;
- 06.07.2020 3 643,47 грн;
- 15.07.2020 5 057,67 грн, що загалом за 25-ма такими платежами склало 97 540,23 грн.
Як зауважив позивач, 18.01.2021 ОСОБА_1 вдруге звернулась в службу зайнятості та надала витяг з рішення суду про поновлення її на роботі в ДП Міжнародний аеропорт Бориспіль з 03.06.2019, відтак за наслідками отримання такої інформації та проведеного страхового розслідування встановлено, що в період перебування на обліку в Бориспільській міськрайонній філії Київського обласного центру зайнятості в статусі безробітної з 04.07.2019 по 06.07.2020 ОСОБА_1 фактично знаходилась у трудових відносинах з ДП МА Бориспіль.
На підтвердження зазначеного до позовної заяви та заяви про усунення недоліків додано копії:
- наказів ДП МА Бориспіль від 07.12.2015, 03.06.2019 та 27.08.2020, відповідно, про: призначення ОСОБА_1 з 07.12.2015 на посаду начальника відділу контролю якості підрозділів, звільнення ОСОБА_1 з роботи з 03.06.2019 та поновлення ОСОБА_1 на роботі з 03.06.2019;
- рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.08.2020 у справі №359/4731/19;
- поданих ОСОБА_1 17.01.2021 через сервіс «Дія» до Бориспільській міськрайонній філії електронних заяв про надання статусу безробітного;
- складеного 03.02.2021 за підписом керівника та бухгалтера Бориспільської міськрайонної філії, із поясненнями роботодавця - ДП МА Бориспіль, акта за №16 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» (далі акт розслідування страхового випадку).
Однак, за доводами позивача, з огляду на вказані обставини та приписи ч. 1 ст. 34 та ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», вимоги за надісланими претензіями щодо повернення безпідставно сплачених 97 540,23 грн ДП МА Бориспіль не виконав та відмовив у їх задоволенні.
З огляду на зазначене позивач просить стягнути з ДП МА Бориспіль на користь Київського обласного центру зайнятості (ідентифікаційний код 03491085) 97 540,23 гривень неправомірно виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 .
Не погодившись із відповідно заявленими вимогами, ДП МА Бориспіль у відзиві на позов вказало, що у наданих позивачем документах вказано лише про нарахування ОСОБА_1 в спірний період допомоги по безробіттю в загальній сумі 97 540, 23 грн.
Водночас, за доводами відповідача, приписи ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» не надають право на утримання з відповідача лише нарахованих, але не виплачених сум коштів.
Так, у розрізі вказаного, посилаючись на пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про удосконалення механізму здійснення виплат бюджетними установами» №318 від 22.04.2005 та Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті безготівкові розрахунки, затвердженої Постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004, ДП МА Бориспіль стверджує, що належними та допустимими доказами виплат (перерахування) грошових коштів є належним чином оформлені розрахункові документи на паперових носіях чи в електронному вигляді, які містять письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача.
Попри вказане, на переконання відповідача, позивачем не надано доказів, зокрема платіжних доручень/банківських виписок про виплату (перерахування) громадянці ОСОБА_1 97 540,23 грн.
Поряд з тим відповідач зауважив, що:
- надані позивачем Витяги з відомості виплат за видами забезпечення не є належним доказом саме виплати допомоги по безробіттю громадянці ОСОБА_1 ;
Отже, ДП МА Бориспіль вважає, що означена інформація не може бути належним та допустимим доказом, а тому і не може бути врахована судом при розгляді цієї справи по суті.
До того ж відповідач зауважив, що надана банківською установою інформація не підтверджує, що кошти сплачені на ім`я ОСОБА_1 саме позивачем чи особою, правонаступником якої є позивач.
Крім того заперечення ДП МА «Бориспіль» проти позову у цій справі зводяться до того, що додана до позову довідки від 28.06.2023 №557, за підписом ОСОБА_2 в.о. директора Бориспільської філії Київського обласного центру зайнятості, відповідно до ст.ст. 73, 77 ГПК України не є доказом на підтвердження того, що ОСОБА_1 у спірний період перебувала на обліку у Бориспільському міськрайонному центрі зайнятості і їй нараховувалися та сплачувалися вказаною вище юридичною особою спірні кошти в сумі 97 540, 23 грн, оскільки у такій довідці вказано, що безробітна у період з 09.07.2019 по 06.07.2020 була зареєстрована в Бориспільській філії Київського обласного центру зайнятості.
На переконання відповідача, жоден наданий документ не містить інформації про те, що Київський обласний центр зайнятості Державного центру зайнятості є правонаступником Бориспільського міськрайонного центру зайнятості в частині виплачених ним коштів особам по безробіттю та має право завіряти і подавати документи Бориспільського міськрайонного центру зайнятості до суду.
З-поміж наведених заперечень ДП МА «Бориспіль» звернув увагу на те, що на стадії досудового врегулювання відповідного спору до направленої позивача претензії не було надано доказів виплати грошових коштів в сумі 97 540, 23 грн громадянці ОСОБА_1 , що з огляду на статтю 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» повністю унеможливлювало виконання відповідачем вимог зазначеної претензії.
З огляду на вказане вище відповідач вважає безпідставними позовні вимоги та просить:
- відмовити Київському обласному центру зайнятості Державного центру зайнятості в задоволені позову повністю;
- застосувати до вимоги позивача позовну давність та відмовити у задоволенні позову внаслідок спливу строків позовної давності.
Під час розгляду цієї справи у судових засіданнях, зокрема 09.09.2025 представниця відповідача мотивувала заяву про застосування строку позовної давності тим, що право на звернення до суду із вимогами про стягнення виплачених ОСОБА_1 коштів по безробіттю у позивача виникло з 28.08.2020, тобто з наступного дня після видачі ДП МА «Бориспіль» наказу про поновлення ОСОБА_1 на роботі.
Як наслідок, за доводами представниці відповідача, загальний трирічний строк позовної давності сплив 28.08.2023, а позивач із позовом у цій справі звернувся до суду вже після вказаної дати.
Своєю чергою позивач згідно поданих пояснень заперечив проти такої заяви, зокрема, з огляду на те, що згідно ч. 2 ст. 268 ЦК України та ч. 4 ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» строк давності до заявлених у цій справі вимог не застосовується.
З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов таких висновків.
Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частинами 1-3 та 6 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є інші юридичні факти.
Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.
Відповідно до частини 2 статті 21 та частини 2 статті 22 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції, чинній як станом на момент виникнення цього спору, так і на час його вирішення судом) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи.
Територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах є юридичними особами публічного права.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань, зокрема:
- здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в межах затвердженого бюджету Фонду відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття";
- здійснюють контроль за використанням коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи;
- забезпечують надання соціальних послуг та виплату матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.
Приписами статті 1, частин 1, 2 статті 8 та частини 6 статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (тут і надалі - в редакції, чинній як станом на момент виникнення цього спору, так і на час його вирішення судом) унормовано, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду.
Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом.
Функції виконавчої дирекції Фонду виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи, що здійснюють свою діяльність відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" та цього Закону.
Згідно з ч. 1 ст. 34 та ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд має право, зокрема стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.
Із роботодавця утримуються, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.
Зі змісту вказаних вище норм слідує, що набуття Фондом права стягувати з роботодавця суму виплачених страхових коштів і вартість наданих безробітному соціальних послуг та покладення на роботодавця обов`язку відшкодувати зазначені витрати Фонду закон пов`язує з поновленням такої особи на роботі за рішенням суду, а тому моментом виникнення цих права/обов`язку сторін спірних правовідносин є набрання законної сили відповідним судовим рішенням.
Тобто обов`язковою передумовою застосування вказаних правових норм законодавець визначив поновлення особи, яка отримувала допомогу по безробіттю, на роботі за рішенням суду.
Приписи статей 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86 ГПК України презюмують, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом.
Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Так, сторонами цього спору, зокрема і відповідачем не заперечено тих обставин, що ДП МА «Бориспіль» є роботодавцем по відношенню до громадянки ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ), як не заперечено відповідачем і того, що вказану громадянку ним було звільнено з роботи з 03.06.2019, відтак рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.08.2020, залишеним без змін Постановою Київського апеляційного суду від 16.12.2020 та постановою Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №359/4731/19 (провадження №61-916св21):
- скасовано наказ генерального директора ДП МА «Бориспіль» від 03.06.2019 №11-07/1-1104/п про звільнення начальника відділу контролю якості служби головного технолога ОСОБА_1 з роботи з 03.06.2019 у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України;
- поновлено ОСОБА_1 на роботі в ДП МА «Бориспіль» на посаді начальника відділу контролю якості служби головного технолога з 03.06.2019;
- стягнуто з ДП МА «Бориспіль» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу від 03.06.2019 до 20.08.2020 в розмірі 456 449,52 грн та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.
Також сторонами спору у вказаній справі не заперчено і того, що на виконання означеного судового рішення, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 згідно наказу ДП МА «Бориспіль» від 27.08.2020 поновлено на роботі з 03.06.2019.
Поряд з тим, як слідує з наведених в описовій частині цього рішення обставин, ОСОБА_1 в період з 04.07.2019 по 06.07.2020 перебувала на обліку в Бориспільській міськрайонній філії Київського обласного центру зайнятості як безробітна і такі обставин підтверджено наявними в цій справі належними та достовірними доказами як адресованими та поданими 04.07.2019 Бориспільській міськрайонній філії Київського обласного центру зайнятості заявами ОСОБА_1 про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю, так і складеним означеною міськрайонною філією актом розслідування страхового випадку.
У розрізі вказаного вище суд звертає увагу, що до складеного Бориспільською міськрайонною філією Київського обласного центру зайнятості акта розслідування страхового випадку представником ДП МА «Бориспіль» внесено зауваження (пояснення) лише стосовно обставин оскарження рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.08.2020 у справі №359/4731/19 до Верховного Суду.
Водночас жодних інших зауважень та/або пояснень відповідача стосовно суті розслідуваного випадку, як і стосовно обліку ОСОБА_1 як безробітної Бориспільською міськрайонною філією Київського обласного центру зайнятості означений акт не містить.
Відповідні обставини, як і перебування ОСОБА_1 в період з 04.07.2019 по 06.07.2020 на обліку в Бориспільській міськрайонній філії Київського обласного центру зайнятості у статусі безробітної відповідач у відзиві на позов не заперечив та під час розгляду цієї справи не спростував більш вірогідними доказами.
З огляду наведеного суд дійшов висновку, що поновлення ОСОБА_1 за рішенням суду на роботі в ДП МА «Бориспіль» породжує для останнього, як роботодавця вказаної особи, передбачений ч. 1 ст. 34 та ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» грошовий обов`язок по відшкодуванню/компенсації витрат, понесених Фондом в особі Київського ОЦЗ та створених ним відокремлених підрозділів, у сумі виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за період перебування її на обліку у відповідному статусі.
Висновуючи вказане судом враховано таке:
- створені Київським ОЦЗ філії, зокрема і Бориспільська міськрайонна філія, на обліку у якій була зареєстрована ОСОБА_1 , діяли як відокремлені підрозділи без статусу окремої юридичної особи;
- ОСОБА_1 була зареєстрована саме в Бориспільській міськрайонній філії Київського обласного центру зайнятості, а не в Бориспільському міськрайонному центрі зайнятості, який згідно з наказами Державної служби зайнятості №196 від 27.10.2016 та №210 від 16.11.2016 реорганізовано шляхом приєднання до Київського обласного центру зайнятості (ідентифікаційний код 03491085);
- у спірних правовідносинах Київський обласний центр зайнятості (ідентифікаційний код 03491085) відповідно до закону діє від імені Фонду як територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та, власне, забезпечує безпосередньо і через створені ним філії надання соціальних послуг та виплату матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Звідси суд висновує, що незалежно від реорганізацій філій та відокремлених підрозділів Київського ОЦЗ, саме означений центр зайнятості у спірних правовідносинах є тією юридичною особою публічного права, перед якою у ДП МА «Бориспіль» виник передбачений ч. 1 ст. 34 та ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» грошовий обов`язок по відшкодуванню витрат Фонду у сумі виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за період перебування її на обліку у відповідному статусі.
З огляду на вказане суд оцінює критично посилання відповідача на відсутність доказів на підтвердження обставин правонаступництва Київського ОЦЗ, як і є безпідставними доводи відповідача про те, що посадові особи Бориспільської філії Київського обласного центру зайнятості не мали права підписувати довідки та/або розрахункові документи стосовно облікових даних ОСОБА_1 .
Суд звертає увагу, що як Бориспільська міськрайонна філія, так і діюча наразі Бориспільська філія є відокремленими підрозділами одного центру зайнятості, що з метою покладених на них завдань та функцій обліковують відомості з Єдиної інформаційно-аналітичної системи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.
Стосовно ж розміру виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за період перебування її на обліку у відповідному статусі слід зазначити таке.
Зі змісту наявних в матеріалах цієї справи складених за підписом в.о. директора Бориспільської філії КОЦЗ ОСОБА_2 розрахунку СЗП безробітного, додатків до персональної картки, а також з Витягів з відомостями виплат ОСОБА_1 на 25 арк. та наданих банком виписки та листа судом встановлено, що за період з 04.07.2019 по 06.07.2020 вказаній особі нараховано та фактично виплачено 97 540,23 грн допомоги по безробіттю, і вказані кошти зараховано на банківський рахунок означеної особи 25-ма платежами.
У розрізі вказаного суд звертає увагу, що означені вище документи та банківські виписку і лист судом оцінено як окремо, так і у сукупності за принципом належності та достовірності, зокрема кожна із розрахованої в облікових документах позивача сума виплати відповідає кожній зарахованій ОСОБА_1 у відповідному періоді сумі згідно відомостей банку, найменування якого, як і рахунок для виплати, відображено у складених Бориспільською міськрайонною філією Київського обласного центру Витягах з відомостями виплат ОСОБА_1 на 25 арк.
Судом також враховано, що обліковані суми виплат по безробіттю, їх розмір та алгоритм обрахунку відповідають вимогам закону і вихідним даним безробітної, чого відповідач під час розгляду цієї справи також не заперечив та не спростував.
Посилання ж відповідача на те, що такі докази не є допустими суд відхиляє, оскільки Закон України «Про зайнятість населення» та Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» не визначають конкретні види документів, як певні засоби доказування, тобто допустимі докази на підтвердження обставин фактичної виплати/перерахуванню безробітному грошової соціальної допомоги.
Постанова ж Кабінету Міністрів України «Про удосконалення механізму здійснення виплат бюджетними установами» №318 від 22.04.2005 та Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті безготівкові розрахунки, затвердженої Постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004, на які здійснено посилання відповідачем, за своїм змістом не є тими спеціальними нормативно-правовими актами, які б визначали, що обставини перерахування та виплати безробітному грошової соціальної допомоги підтверджується виключно платіжним дорученням та/або банківською випискою, та не можуть підтверджуватись жодними іншими документами.

До того ж судом не встановлено, що складені за підписом в.о. директора Бориспільської філії КОЦЗ ОСОБА_2 розрахунок СЗП безробітного, додатки до персональної картки, а також Витяги з відомостями виплат ОСОБА_1 на 25 арк. та надані банком виписки та лист одержано з порушенням закону.

Так, у розрізі зроблених висновків судом враховано, що:

- загальний характер «допустимості доказів» полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимог стосовно отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів;

- спеціальний же характер «допустимості доказів» означає, що у певних випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Окрім того суд відхиляє доводи відповідача про те, що викладена у банківській виписці інформація протирічить інформації, наданій цим банком у листі від 26.07.2024 №20.1.0.0/7-240718/37972, оскільки такі міркування відповідача є суб`єктивними та не підкріплені жодними іншими його аргументами окрім констатації про таку суперечність, що не відповідає дійсності.

Також суд оцінює критично і аргументи відповідача про те, що у поданих банком виписці та листі не вказано конретної підстави виплати - по безробіттю чи з інших причин, як і не вказано у таких документах інформації про те, хто був платником - позивач чи особа, правонаступником якої є позивач.

З огляду на такі доводи суд звертає увагу на те, що допомога по безробіттю сплачується не за рахунок власних коштів якогось визначеного центру зайнятості та/або його відокремленого підрозділу/філії, тому такі зауваження відповідача є недоречними та не спростовують встановлених вище обставин перерахування ОСОБА_1 загалом 97 540,23 грн допомоги по безробіттю.

Водночас, зосередившись на недоліках поданих позивачем документів та отриманих судом від банку виписки і листа, відповідач у повній мірі не реалізував свої процесуальні права та обов`язки з доказування не надав жодних, більш вірогідних доказів на спростування стверджуваних позивачем та доказово підтверджених обставин перерахування ОСОБА_1 загалом 97 540,23 грн допомоги по безробіттю.

У розрізі вказаного суд звертає увагу відповідача на те, що:

- передбачений статтею 79 ГПК України стандарт доказування вірогідність доказів підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач, та презюмує, що ним покладено на суд обов`язок оцінювати докази та обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були;

- заперечуючи певні обставини, з огляду на приписи статті 79 ГПК України, сторона вправі надати більш вірогідні докази на спростування наданих позивачем доказів, попри те вказаним правом відповідач не скористався, зосередившись на власній, суб`єктивній оцінці процесуальної поведінки позивача з доказування;

- відсутність згоди між сторонами спору на стадії його досудового врегулювання та поведінка сторін на вказаній стадії жодним чином не впливає на встановлення обставин цього спору та об`єктивної істинності вже під час судового розгляду.

Судом враховано, що достовірність - властивість інформації бути правильно сприйнятою, ймовірність відсутності помилок, безсумнівна вірність наведених відомостей, які сприймає людина; відомості можуть бути достовірними або недостовірними для того, хто їх сприймає, а не взагалі.

Принцип оцінки доказів поза розумним сумнівом полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Звідси, реалізуючи власну компетенцію щодо оцінки наявних у справі доказів у їх сукупності на предмет належності і достовірності, у суду не виникло розумних сумнівів:

- як щодо нарахування за період з 04.07.2019 по 06.07.2020 центром зайнятості безробітній та поновленій надалі за рішенням суду ОСОБА_1 загалом 97 540,23 грн допомоги по безробіттю;

- так і щодо виплати на користь ОСОБА_1 і отримання нею вказаної суми коштів.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 97 540,23 гривень неправомірно виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 , доведена позивачем належними та допустимими доказами і не спростована у встановленому порядку відповідачем.

Стосовно ж доводів відповідача про пропуск строку позовної давності, то такі аргументи судом відхиляються як безпідставні з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 256, ч. 1 ст. 257, ч. 2 ст. 268 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» роботодавець несе відповідальність, зокрема, за порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення.

Строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та Законом України "Про зайнятість населення", адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується.

Отже, строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості роботодавця перед Фондом не встановлений та, відповідно, не сплинув станом на час звернення позивача до суду із позовом у цій справі, а тому відповідна заява ДП МА «Бориспіль» судом відхиляється як необґрунтована.

Беручи до уваги наведене вище, суд висновує про задоволення вимоги позивача та ухвалює стягнути з ДП МА Бориспіль (ідентифікаційний код 20572069) на користь Київського обласного центру зайнятості (ідентифікаційний код 03491085) 97 540,23 гривень неправомірно виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 .

При ухваленні цього рішення судом враховано послідовну позицію суду касаційної інстанції у відповідних спорах, відступів від якої станом на момент вирішення спору не зроблено:

- нормами чинного законодавства не передбачено обов`язок безробітного повідомляти центри зайнятості про стягнення на його користь коштів за час вимушеного прогулу, і про те, що таке стягнення якимось чином впливає на виплату допомоги по безробіттю, зокрема і на її розмір, а саме, що сума чи розмір допомоги по безробіттю, які виплачуються безробітному, мають бути зменшені на суму коштів, стягнутих в якості оплати за час вимушеного прогулу;

- ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" також не передбачає підстав чи можливостей зменшити суму виплаченого безробітному та вартості наданих соціальних послуг безробітному, які підлягають відшкодуванню роботодавцем у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, в тому числі, і на суму коштів, стягнутих в якості оплати за час вимушеного прогулу;

- відшкодування роботодавцем допомоги по безробіттю не може вважатись відповідальністю, оскільки матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду є державною соціальною гарантією у разі настання страхового випадку.

Такі правові висновки, які зроблено Верховним Судом послідовно у постановах від 28.02.2018 у справі 927/171/17, від 22.032018 у справі 914/913/17, від 09.07.2018 у справі 914/1875/17 та від 22.11.2023 у справі 905/2155/21, вбачаються очевидними, оскільки ґрунтується на чіткому та однозначному формулюванні правової норми ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а також зрозумілості її змісту та механізму застосування.

Означений вище висновок суду про задоволення позову, як і загалом ухвалення рішення в частині застосування процесуальних норм права в питання доказування, ґрунтується і на тому, що:

- частина 1 статті 3 ЦК України також містить такі засади цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність;

- принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами та основне призначення цього принципу вбачається в наданні суду більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину.

Витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача повістю.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7, ідентифікаційний код 20572069) на користь Київського обласного центру зайнятості (пров. Будівельників, буд. 5-А, м. Київ, 02100, ідентифікаційний код 03491085):

- 97 540 (дев`яносто сім тисяч п`ятсот сорок) грн 23 коп. неправомірно виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 ;

- 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 20.10.2025.

Суддя В.А. Ярема