ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2025 Справа № 914/1876/25

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Щерби О.Б., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло»

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Станько Світлани Степанівни

про: стягнення 33 225,46 грн.,

представники

позивача: Кіс Н.М,

відповідача: Струсінська М.А.,

ВСТАНОВИВ:

16.06.2025р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло» до відповідача: Фізичної особи-підприємця Станько Світлани Степанівни про стягнення 33 225,46 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

Дана ухвала суду була надіслана позивачу в його електронний кабінет, про отримання котрої матеріали справи містять відповідну довідку, підписану відповідальним працівником.

Вказана ухвала суду надіслана відповідачу на адресу реєстрації, яку зазначено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

15.07.2025р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№18846/25).

30.07.2025р. на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№20222/25).

06.08.2025р. на адресу суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив (вх.№20740/25).

20.08.2025р. на електронну адресу суду від відповідача надійшла заява-уточнення (вх.№21960/25).

21.08.2025р. на адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі (вх.№22068/25).

26.08.2025р. на адресу суду від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі (вх.№22286/25).

З метою з`ясування обставин, викладених відповідачем у відзиві, у запереченні на відповідь на відзив та у додаткових поясненнях, суд вважав доцільним розгляд справи провести в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно, 27.08.2025р. судом постановлено ухвалу, якою суд ухвалив призначити у даній справі судове засідання на 10.09.2025р.

Рух справи викладено в ухвалах суду та протоколах судових засідань.

09.09.2025р. на електронну адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі (вх.№23692/25).

10.09.2025р. на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№23760/25).

Позиція позивача:

Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що відповідно до вимог чинного законодавства ТзОВ «Нафтогаз Тепло» здійснено розподіл обсягу теплової енергії, спожитої у будинку у кожному розрахунковому періоді впродовж спірного періоду на приміщення Відповідача, яка в свою чергу зобов`язана брати участь у витратах теплової енергії на загальнобудинкові потреби на опалення.

Вважає, що твердження Відповідача про безпідставне нарахування на її приміщення за частину обсягу теплової енергії на загальнобудинкові потреби на опалення, не відповідає дійсності та суперечить чинному законодавству України, з огляду на те, що Методикою чітко встановлено, що обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень для житлових та нежи тлових приміщень (п.12 р. IV Методики).

Позивач не заперечує того, що приміщення Відповідача від`єднано (відключено) від системи централізованого теплопостачання, проте житловий будинок №1 по вулиці 50-річчя УПА у місті Новояворівськ, в якому знаходиться приміщення Відповідача (магазин), під`єднаний до системи централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання з наявним споживанням теплової енергії та гарячої води.

Позиція відповідача:

Відповідач заперечує нарахування теплової енергії на загальнобудинкові потреби на опалення для її нежитлового приміщення з тих підстав, що житлова та нежитлова частини багатоквартирного житлового будинку по вулиці 50-річчя УПА, 1 у місті Новояворівськ мали свої окремі незалежні і внутрішньобудинкові системи теплопостачання. Внутрішньобудинкові системи теплопостачання мали загальний ввід зовнішньої мережі централізованого опалення з окремим відгалуженням до кожної з частин будівлі (житлової та нежитловоі). Внутрішньобудинкова система теплопостачання нежитлової частини будівлі від`єднана від мережі централізованого опалення.

На основі цих обставин, Відповідач стверджує, що Методикою передбачено інший порядок розподілу комунальних послуг з теплопостачання, ніж це виконувалося Позивачем. Відповідач переконаний в тому, що відповідно до Методики, у разі, якщо дві та більше будівлі/ будинки мають загальний ввід зовнішньої інженерної мережі з окремими вузлами комерційного обліку на відгалуженнях до кожної будівлі/ будинку, розподіл для кожної з таких будівель/ будинку здійснюється окремо відповідно до вимог цієї Методики.

Також, Відповідач заявляє про те, що всупереч трактуванню ТзОВ «Нафтогаз Тепло» її приміщення повинно розглядатися, як приміщення з індивідуальним опаленням нежитлової частини багатоповерхової будівлі, і розподіл послуг з теплопостачання, повинен здійснюватися окремо для кожної з частин будівлі (житлової та нежитловоі) відповідно до вимог Методики.

Нормами чинного законодавства, зокрема Методикою, як це зазначає Відповідач, не передбачено такого статусу як «приміщення з індивідуальним опаленням нежитлової частини багатоповерхової будівлі». Методикою не передбачено можливість чи обов`язок здійснювати розподіл обсягу спожитої в будинку теплової енергії окремо для кожної з частин будівлі (житлової та нежитлової).

За результатами дослідження наданих доказів та матеріалів справи, пояснень представників сторін, суд встановив наступне:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло» (далі- Позивач/Виконавець послуг/Товариство) визначено виконавцем комунальних послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води на території Новояворівської міської ради Львівської області відповідно до рішення Новояворівської міської ради Львівської області від 19.11.2019р. №1119.

Рішенням виконавчого комітету Новояворівської міської ради від 26.01.2022 року №26 ТзОВ «Нафтогаз Тепло» затверджено тарифи на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, які набули чинності з 01 січня 2022 року.

З 23.10.2023 року рішенням виконавчого комітету Новояворівської міської ради від 06.12.2023 року №672 для ТзОВ «Нафтогаз Тепло» встановлено нові тарифи на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Рішенням виконавчого комітету Новояворівської міської ради від 24.01.2024 року №59 для ТзОВ «Нафтогаз Тепло» встановлено тарифи на послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води, які введено в дію з 01.01.2024р.

Фізична особа-підприємець Станько Світлана Степанівна, особовий рахунок № НОМЕР_1 (далі - Відповідач/Споживач) є власником нежитлового приміщення (магазину), площею 212,8 кв.м., яке знаходиться у багатоповерховому житловому будинку за адресою: м.Новояворівськ, вулиця 50-річчя УПА, 1. Право власності на вказане приміщення підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №86195082 від 29.04.2017р.

Подання теплоносія до багатоквартирного житлового будинку, в якому знаходиться приміщення Відповідача підтверджується актом про пуск теплоносія до житлового будинку по вул. 50-річчя УПА, 1 в м. Новояворівськ від 21 листопада 2022 року та актом про пуск теплоносія від 27 жовтня 2023 року, що додаються до матеріалів справи. Споживання теплової енергії у будинку підтверджується актом про відпуск теплової енергії від 20.04.2023р., актом про відпуск теплової енергії від 30.04.2024р., копії яких долучено до позовної заяви.

Житловий будинок №1 по вулиці 50-річчя УПА у місті Новояворівськ, в якому знаходиться приміщення Відповідача, під`єднано до системи централізованого теплопостачання з наявним споживанням теплової енергії та гарячої води.

Даний житловий будинок оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії марки Ultraheat Т550, заводський № 68449694, який встановлено на системі централізованого опалення будинку, що обліковує кількість теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення. Даний прилад комерційного обліку теплової енергії опломбовано та прийнято на комерційний облік, що підтверджується Актом опломбування приладу комерційного обліку теплової енергії №272 від 25.08.2020р. та Актом опломбування приладу комерційного обліку теплової енергії №5856 від 02.10.2023р. після проходження чергової метрологічної повірки. Прилад є технічно справним, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №21/2917 від 26.07.2019 року та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №ИИ-3001 від 17.10.2023 року. Копії актів та свідоцтв про повірку вузла комерційного обліку долучено до позовної заяви.

Нежитлове приміщення Відповідача від`єднано від системи централізованого постачання теплової енергії та обладнане індивідуальним опаленням. Приміщення є вбудовано-прибудованим, як це зазначено у технічному паспорті, копію якого долучено до позовної заяви, та становить невід`ємну частину багатоквартирного житлового будинку №1 по вулиці 50-річчя УПА у місті Новояворівськ.

Нарахування Відповідачу плати за послугу з постачання теплової енергії за період листопад 2022 року - грудень 2024 року проводилося згідно діючих тарифів відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018р. №315 та складається з частини теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби на опалення.

Також, Відповідачу нараховано плату за абонентське обслуговування за період листопад 2022 року - грудень 2024 року.

Проте, Станько Світлана Степанівна не оплачувала за надані ТзОВ «Нафтогаз Тепло» послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування, внаслідок чого за період з листопада 2022 по грудень 2024 в неї утворилась заборгованість перед ТзОВ «Нафтогаз Тепло».

Таким чином, розмір заборгованості Відповідача за послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування за адресою: м.Новояворівськ, вулиця 50-річчя УПА №1 згідно розрахунків заборгованості за період листопад 2022 - грудень 2024 становить 27842,91 гривень, в тому числі ПДВ, з них 26 899,13 грн. з ПДВ за послуги з постачання теплової енергії, 943,78 грн. з ПДВ за абонентське обслуговування постачання теплової енергії.

22.03.2023 року Відповідачу надіслано рахунки на оплату послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування у листопаді 2022р. - лютому 2023р. та акти приймання-передачі послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування за листопад 2022р. - лютий 2023р.

Листом від 24.11.2023р. №126/1.12/49-1095 Відповідачу надіслано рахунки на оплату послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування у вересні 2023р. - жовтні 2023р. та акти приймання-передачі послуг постачання теплової енергії та абонентського обслуговування за ці періоди.

Листом від 01.02.2024р. №126/1.12-131 Відповідачу надіслано рахунки на оплату послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування у грудні 2023р., акти приймання передачі наданих послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування за грудень 2023 року.

Листом від 26.03.2024р. №126/1.12/3-292/3 Відповідачу надіслано рахунки на оплату послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування у січні 2024р. - лютому 2024р., акти приймання-передачі наданих послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування за ці періоди.

Листом від 18.09.2024р. №126/1.12/3-746/6 Відповідачу надіслано рахунок на оплату послуг з абонентського обслуговування у серпні 2024р., акти приймання-передачі послуг з абонентського обслуговування за серпень 2024р. Разом з тим Відповідачу надіслано повідомлення з детальним описом законодавчих норм щодо здійснення нарахувань за послуги.

Листом від 22.11.2024р. №126/1.12/3-1-959 Відповідачу надіслано рахунки на оплату послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування у вересні 2024р. - жовтні 2024р., акти приймання-передачі послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування за ці періоди.

Листом від 16.12.2024р. №126/1.12/3-1-1012 Відповідачу надіслано рахунок на оплату послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування у листопаді 2024р., акти приймання передачі послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування за листопад 2024р.

Листом від 15.01.2025р. №126/1.12/3-1-44 Відповідачу надіслано рахунок на оплату послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування у грудні 2024р., акти приймання передачі послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування за грудень 2024р.

На запит Відповідача, ТзОВ «Нафтогаз Тепло» надавало детальну інформацію про порядок розподілу теплової енергії між співвласниками будинку (власниками житлових та нежитлових приміщень) та нарахування за послугу з постачання теплової енергії з відсиланням до норм чинного законодавства України, яке регулює відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Копії листів долучено до позовної заяви.

ТзОВ «Нафтогаз Тепло» було вжито заходів досудового врегулювання спору, зокрема, шляхом надіслання вимоги про сплату заборгованості від 26.07.2023 року №126/1.12/46-641 (разом з рахунками та актами за березень 2023р. - червень 2023р.).

Також, Позивачем надіслано вимогу про сплату заборгованості від 29.03.2024р. №126/1.12/3-329.

Однак, станом на дату звернення до суду, Відповідачем не погашено заборгованість перед ТзОВ «Нафтогаз Тепло» за послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування.

Дана обставина стала підставою для звернення Позивача до господарського суду.

Позивач нарахував до стягнення з Відповідача заборгованість на загальну суму 33225,46 грн., з яких: 26 899,13 грн. в тому числі ПДВ - заборгованість за послуги з постачання теплової енергії; 943,78 грн. в тому числі ПДВ - заборгованість за абонентське обслуговування; 4 181,90 грн. - інфляційне збільшення; 1 200,65 rрн. - 3% річних.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно є визнання незаконним рішення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Між сторонами виникли правовідносини по наданню та споживанню комунальних послуг з теплопостачання, які врегульовано Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 3 частини 1 та пункту 3 частини 2 статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, серед іншого, споживачі та виконавці комунальних послуг.

У позовній заяві та у відповіді на відзив ТзОВ «Нафтогаз Тепло» аргументовано пояснено порядок розподілу теплової енергії, спожитої у будинку, між власниками житлових та нежитлових приміщень та нарахування за послуги з постачання теплової енергії Відповідачу, з відсиланням до норм чинного законодавства України, якими чітко врегульовано питання надання комунальних послуг з постачання теплової енергії.

Так, відповідно до Закону України «Про житлово комунальні послуги» (далі - Закон № 2189), Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (далі - Закон №2119), загальний обсяг спожитої у будівлі теплової енергії визначається за показаннями будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії або розрахунково у разі його відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати та розподіляється між усіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018р. №315.

Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано. ( п.3 р. І Методики).

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019р. № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022) затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії (далі - Правила № 830) та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

Відповідно до п.38 Правил №830, споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Відтак, відповідно до вимог чинного законодавства ТзОВ «Нафтогаз Тепло» здійснено розподіл обсягу теплової енергії, спожитої у будинку у кожному розрахунковому періоді впродовж спірного періоду на приміщення Відповідача, яка, в свою чергу зобов`язана брати участь у витратах теплової енергії на загальнобудинкові потреби на опалення.

Відповідно до матеріалів справи, Відповідач, приміщення якого знаходиться в житловому будинку, є споживачем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, відтак позивачем нараховано Відповідачу плату за послугу з постачання теплової енергії за період з листопад 2022 року по грудень 2024 року, яке проводилося відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018р. №315 та складається з нарахування за частину теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби на опалення та з обсягу спожитої теплової енергії на опалення приміщення з індивідуальним опаленням та/або окремого приміщення з транзитними мережами опалення, через яке прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення.

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Як свідчать матеріали справи, Відповідач не підписав заяву-приєднання, однак продовжував отримувати послугу з постачання теплової енергії та за постачання теплої води, що підтверджується поданим Позивачем розрахунком заборгованості за теплову енергію за спірний період.

Пунктом 5 розділу 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до статті 9 Закону, Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Вказане відповідає висновку Верховною Суду України, висловленому у постанові Верховного Суду України у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово- комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 4 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії здійснюється згідно з Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018р. № 315.

Відповідно до п.2 р. II Методики №315, загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень, забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення будівлі/будинку та сумарного обсягу теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення.

Методикою №315 визначено, що загальнобудинкові потреби на опалення - це витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення.

Відповідно до п.12 р. IV Методики № 315, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

Пунктом 14 Правил №830 визначено, що відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теилопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових ириміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018р. №315.

Згідно з п. 45 Правил №830, індивідуальний споживач зобов`язаний в тому числі у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

Одночасно, суд зазначає, що пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справі №462/1232/23.

Відповідач наявності заборгованості зі сплати боргу не спростовував, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин, ніж ті, що дослідженні в ході судового розгляду.

Згідно пункту 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки визначені відповідними договорами.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Так, Закони України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачання», не передбачають безоплатного споживання теплової енергії та зобов`язують споживачів здійснювати оплату за фактично отриману теплову енергію та гарячу воду щомісячно. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг, не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії у сумі 26 899,13 грн. в тому числі ПДВ - заборгованість за послуги з постачання теплової енергії; 943,78 грн. в тому числі ПДВ - заборгованість за абонентське обслуговування, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України, є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Суд, перевіривши розрахунки Позивача щодо стягнення 4 181,90 грн. інфляційних нарахувань, які обраховувались від прострочених сум, які підлягали сплаті помісячно, прийшов до висновку, що позивачем зазначено правильні суми боргу від сум яких здійснювалось нарахування інфляційних втрат та періоди, відтак стягненню з Відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати в сумі 4 181,90 грн.

Cплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, здійснивши перевірку нарахування позивачем 3% річних, які обраховувалися позивачем від сум які підлягали сплаті помісячно, дійшов висновку, що позивачем зазначено правильні періоди прострочення грошового зобов`язання та суми від яких нараховувались 3% річних. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3 % річних в сумі 1200,65 грн

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Щодо заперечень Відповідача, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року №417-VIII (далі - Закон № 417), власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно, усі власники квартир та нежитлових приміщень (в тому числі вбудованих, вбудовано-прибудованих, прибудованих приміщень, приміщеиь, що мають окремий вхід), в тому числі й Відповідач, є співвласниками будинку та повинні брати участь у витратах на загальнобудинкові потреби на опалення будинку пропорційно (відповідно) до своєї частки у майні будинку.

Наявність окремого входу у нежитлове приміщення не звільняє його власника від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку.

Як пояснено Позивачем, на підставі наданої ФОП Станько Світланою Степанівною технічної документації, ТзОВ «Нафтогаз Тепло» внесено зміни до абонентської бази та проведено відповідні коригування. Так, у квітні 2023 Позивачем знято обсяги теплової енергії, нараховані за транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення з листопада 2022р., що було відображено у рахунках на оплату та актах приймання-передачі.

У листі ТзОВ «Нафтогаз Тепло» №126/1.12/49-359 від 10.05.2023р., надісланому Відповідачу, Позивачем вказано про проведені коригування обсягу та суми нарахування. Копія листа міститься в матеріалах справи.

Розмір заборгованості Відповідача за послугу з постачання теплової енергії, заявлений у позовній заяві, не містить нарахування за обсяг теплової енергії на опалення окремого приміщення з транзитними мережами опалення. Тому твердження Відповідача про безпідставність цього нарахування не заслуговує на увагу.

Крім того, в будь-якому випадку, незалежно від методу розрахунку, приміщення житлового будинку, які мають індивідуальне опалення, також повинні приймати участь у розподілі та в оплаті обсягу спожитої у будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення (п. 12 розділу IV Методики, п. 14 та 38 Правил №830 ).

Нормами чинного законодавства України, зокрема, Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018р. № 315 не передбачено звільнення від участі в розподілі обсягу теплової енергії власників нежитлових приміщень, від`єднаних від системи централізованого постачання теплової енергії та/чи розміщених у багатоквартирних будинках з технічним поверхом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що Відповідач не спростував доводів щодо існування простроченої заборгованості, а суд не виявив на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а стягненню підлягає заборгованість на загальну суму 33 225,46 грн., з яких: 26 899,13 грн. в тому числі ПДВ - заборгованість за послуги з постачання теплової енергії; 943,78 грн. в тому числі ПДВ - заборгованість за абонентське обслуговування; 4 181,90 грн. - інфляційне збільшення; 1 200,65 грн. - 3% річних.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Сплачена позивачем сума судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжною інструкцією №2887 від 15.05.2025р. на суму 3 028,00 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає судовий збір в сумі 3 028,00 грн.

Керуючись ст. ст. 13, 73-74, 76-79, 86,129, 236, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи - підприємця Станько Світлани Степанівни (адреса: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло» (адреса: Україна, 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1; ідентифікаційний код: 42399765) заборгованість на загальну суму 33 225,46 грн., з яких: 26 899,13 грн. в тому числі ПДВ - заборгованість за послуги з постачання теплової енергії; 943,78 грн. в тому числі ПДВ - заборгованість за абонентське обслуговування; 4 181,90 грн. - інфляційне збільшення; 1 200,65 грн. - 3% річних та 3 028,00 грн. судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 20.10.2025р.

Суддя Король М.Р.