ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
17 жовтня 2025 рокуСправа № 921/579/25
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Охотницької Н.В.
розглянувши заяву Чортківської міської ради (вх. №7289 від 16.10.2025) про забезпечення позову у справі №921/579/25
до відповідача Фізичної особи - підприємця Сандуляка Михайла Ярославовича, АДРЕСА_1
про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинного будівництва
Без виклику (повідомлення) учасників справи
30.09.2025 Чортківська міська рада звернулася до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача - Фізичної особи підприємця Сандуляка Михайла Ярославовича, про усунення Чортківській міській територіальній громаді в особі Чортківської міської ради перешкод в користуванні земельною ділянкою комунальної форми власності в межах історичного ареалу за адресою: вул. Тараса Шевченка, 34, м. Чортків, Тернопільська область, шляхом знесення самочинного будівництва прибудови розміром 5,0 x 21,0 м.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на здійснення відповідачем у період з 2015 по 2016 рік самочинного будівництва прибудови до нежитлової будівлі №34 по вул. Тараса Шевченка, м. Чортків, Тернопільська область, яка розташована на земельній ділянці комунальної форми власності та відноситься до земель загального користування, що не була відведена йому для цієї мети, за відсутності дозвільних документів, передбачених чинним законодавством.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 03.10.2025 суд прийняв позовну заяву Чортківської міської ради до розгляду та відкрив провадження у справі №921/579/25 за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче засідання на 03.11.2025 на 10:00 год. Крім того, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
16.10.2025 від Чортківської міської ради надійшла заява про забезпечення позову (вх.№7289) відповідно до якої просить суд до набрання чинності рішенням Господарського суду Тернопільської області у справі №921/579/25 заборонити Сандуляку Михайлу Ярославовичу вчиняти будь-які дії щодо відчуження об`єкта самочинного будівництва прибудови, розміром 5,0*21,0 м, розташованої за адресою: Тернопільська область, м. Чортків, вулиця Тараса Шевченка, 34.
У зв`язку із вищенаведеним, Чортківська міська рада вказує на наявність реального ризику того, що у разі невжиття заходів забезпечення позову у будь-який момент може відбутися відчуження самочинного будівництва прибудови, розміром 5,0*21,0м, розташованої за адресою: Тернопільська область, м. Чортків, вулиця Тараса Шевченка, 34, щодо якої між сторонами існує спір, та необхідність вжиття заходів щодо забезпечення позову - шляхом заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо відчуження вищезазначеного об`єкта самочинного будівництва - прибудови, оскільки їх невжиття може вплинути на виконання рішення суду у спорі, предметом якого є зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
Відповідно до положень статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст.140 ГПК України).
Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (ч. 5 ст.140 ГПК України).
Оцінивши доводи, викладені в заяві про забезпечення позову, дослідивши долучені до заяви докази, суд враховує таке.
Заходи забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених статтею 136 ГПК України, а саме, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Згідно з ч.1 ст.137 ГПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
З точки зору законодавця, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулася з відповідними вимогами у справі.
Системний аналіз приписів частини 1 статті 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України дає суду підстави для висновку про те, що під час вирішення питання про необхідність забезпечення позову чи відмови у застосуванні цього заходу, відповідні заяви слід розглядати із застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені у частинах 2, 5, 6, 7 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).
Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.
У Рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі №1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.
Велика Палата Верховного Суду також виснувала про те, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20).
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Суд зазначає, що обрання належного, відповідного до предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях заявника. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
При цьому згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Питання задоволення заяви про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру заявлених позовних вимог та обставин справи, а заявлений захід забезпечення позову має перебувати у зв`язку з предметом позовної вимоги.
У зв`язку із наведеним, Чортківська міська рада вказує на наявність реального ризику того, що у разі невжиття заходів забезпечення позову у будь-який момент може відбутися відчуження самочинного будівництва прибудови, розміром 5,0*21,0 м, розташованої за адресою: Тернопільська область, м. Чортків, вулиця Тараса Шевченка, 34, щодо якої між сторонами існує спір, у зв`язку з чим вважає за необхідне вжити заходів щодо забезпечення позову - шляхом заборони Сандуляку Михайлу Ярославовичу вчиняти будь-які дії щодо відчуження вищезазначеного об`єкта самочинного будівництва - прибудови, оскільки їх невжиття може вплинути на виконання рішення суду у цій справі.
Зі змісту поданої заяви Чортківської міської ради та доданих до неї документів, вбачається, що розміщене оголошення, про яке вказує заявник, стосується продажу комерційного приміщення на вул. Шевченка, 34, площа, 340 кв.м, яке розміщене на першому поверсі з 4, і складається з двох приміщень.
Поряд з цим, у позовній заяві Чортківська міська рада посилається на те, що Чортківській міській територіальній громаді в особі Чортківської міської ради на праві спільної часткової власності належить 59/100 частки нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , співвласником вказаної будівлі також є Сандуляк Михайло Ярославович, якому згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить 23/100 вказаної нежитлової будівлі, що підтверджується витягом № 428089665 від 22.05.2025.
Водночас, посилаючись на Акт моніторингу будівництва у межах території міста Чортків від 04.04.2025, позивач підтверджує, що станом на 04.04.2025 реєстрацію самочинно збудованого Сандуляком Михайлом Ярославовичем об`єкта (прибудови до нежитлової будівлі АДРЕСА_3 , що знаходиться на земельній ділянці, яка належить на праві комунальної власності Чортківській міській територіальній громаді) відповідно до чинного законодавства не здійснено.
Вказана інформація, станом на 16.10.2025, також підтверджується відповіддю на запит суду з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №1899773 від 16.10.2025.
Отже, за Сандуляком Михайлом Ярославовичем зареєстровано право приватної власності на 23/100 нежитлової будівлі, загальною площею 1953,6 кв.м, за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 1473625), а також право приватної власності на нежиле приміщення, магазин, загальною площею 64,1 кв.м, за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 16612268).
Тоді як предметом розгляду у цій справі є вимога про усунення Чортківській міській територіальній громаді в особі Чортківської міської ради перешкод в користуванні земельною ділянкою комунальної форми власності в межах історичного ареалу за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом знесення самочинного будівництва прибудови розміром 5,0 x 21,0 м, докази реєстрації права власності на яку (зокрема як на об`єкт нерухомого майна, нежитлове приміщення) за Сандуляком Михайлом Ярославовичем відсутні, про що вказує і позивач у позовній заяві.
Слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України).
Частинами 1, 2 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
За висновком Великої Палати Верховного Суду розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Водночас, подана заява про забезпечення позову не містить доказів в підтвердження наявності реального ризику того, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, у будь-який момент може відбутися відчуження самочинного будівництва прибудови, розміром 5,0*21,0м, розташованої за адресою: Тернопільська обл., м. Чортків, вулиця Тараса Шевченка, 34, щодо якої між сторонами існує спір.
При цьому, суд звертає увагу на те, що розміщене на сайті з продажу нерухомості "Дом Ріа" оголошення, про яке вказує заявник, стосується продажу комерційного приміщення за адресою - АДРЕСА_2 , площею 340 кв.м, яке складається з двох приміщень, і не може свідчити про намір, зокрема відповідача у цій справі, відчужити самочинне будівництво прибудови розміром 5,0 x 21,0 м, хоч і розташованої за тією ж адресою: вул. Тараса Шевченка, 34, м. Чортків, Тернопільська область, зокрема з огляду на наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрованого права приватної власності Сандуляка М.Я. на 23/100 частки нежитлової будівлі, загальною площею 1953,6 кв.м, та на нежиле приміщення, магазин, загальною площею 64,1 кв.м., за адресою Тернопільська область, м. Чортків, вул. Шевченка, 34.
Таким чином, відповідні твердження заявника документально не обґрунтовані.
Відповідно до частини першої статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно з положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Суд зауважує, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, саме на заявника покладається обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, зокрема можливості істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Однак, в порушення вищевикладеного, заявником не надано жодних доказів існування на даний час необхідності для вжиття судом визначених заходів забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо відчуження об`єкта самочинного будівництва.
В даному випадку, обґрунтування необхідності забезпечення позову згідно з поданою заявою фактично зводяться до припущення заявника щодо виникнення ризику відчуження самочинного будівництва прибудови розміром 5,0 x 21,0 м, наявність якого станом на дату подання заяви про забезпечення позову не підтверджено, що суперечить інституту забезпечення позову, оскільки відсутні будь-які підстави стверджувати про ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
При цьому, заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів осіб чи учасників процесу, що відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що вказані у заяві про забезпечення позову доводи не свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених ст. 137 ГПК України, оскільки до заяви про забезпечення позову заявником не надано достатніх доказів, на підставі яких у суду була б можливість встановити не лише існування, а й обґрунтованість обставин, з якими заявник пов`язує необхідність забезпечення позову у цій справі.
З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку що у задоволенні заяви Чортківської міської ради про забезпечення позову слід відмовити.
Керуючись статтями 13, 14, 42, 73, 76, 77, 136, 137, 140, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
1. В задоволенні заяви Чортківської міської ради (вх. №7289 від 16.10.2025) про забезпечення позову у справі №921/579/25 - відмовити.
2. Ухвалу направити сторонам у справі.
Ухвала відповідно до ст. 235 ГПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена за правилами, визначеними статтями 253-259 ГПК України

Ухвалу підписано 17.10.2025.

Суддя Н.В. Охотницька