ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2025м. ДніпроСправа № 904/4193/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксофт-Україна» (03124, м. Київ, вул. Волноваська, буд. 10/14, )

до Приватного підприємства «Аква-Термо» (49051, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Богдана Хмельницького, буд. 14 А, )

про стягнення 238 838,25 гривень

Суддя Дичко В.О.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Люксофт-Україна» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного підприємства «Аква-Термо» про стягнення 238 838,25 грн, у тому числі попередньої оплати в сумі 237 650 грн та штрафу в сумі 1 188,25 гривень.

Судові витрати просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позову зазначає, що Приватне підприємство «Аква-Термо» неналежним чином виконало зобов`язання за договором поставки № 20122022-АТ від 20.12.2022 щодо повної та своєчасної поставки товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/4193/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Копія ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.2025 у справі №904/4193/25, що направлена на юридичну адресу відповідача, 22.08.2025 повернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з відміткою Акціонерного товариства «Укрпошта» від 21.08.2025 «за закінченням терміну зберігання» (поштове відправлення №320, а.с. 53-57).

За інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцезнаходження Приватного підприємства «Аква-Термо» (відповідь № 1666485 від 13.08.2025, а.с. 49-50): 49051, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Богдана Хмельницького, буд. 14 А, тобто поштову кореспонденцію судом направлено за місцем державної реєстрації відповідача.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 указав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку - суду (близька за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Також суд наголошує, що згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - Реєстр), є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Таким чином, у Приватного підприємства «Аква-Термо» були всі відомості, необхідні для пошуку та відстеження руху справи № 904/4193/25, у тому числі можливість отримання такої інформації з відкритого джерела - Єдиного державного реєстру судових рішень.

З огляду на вищевикладене, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.2025 у справі №904/4193/25 у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Отже, Приватне підприємство «Аква-Термо» повідомлено про розгляд справи належним чином.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.2025 про відкриття провадження у справі № 904/4193/25, з урахуванням вимог ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від приватного підприємства «Аква-Термо» не надходило, поважних причин пропуску зазначеного строку суду також не повідомлено.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується з абз. 1 ч. 2 ст. 178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приватне підприємство «Аква-Термо» не скористалось правом на подання відзиву на позовну заяву, тому господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Ураховуючи предмет та підстави позову в даній справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позовну заяву, так і доказів, у разі їх наявності, що Приватне підприємство «Аква-Термо» не зробило, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідач суду також не повідомив.

З огляду на достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, беручи до уваги принципи змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства, передбачені п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, у межах наданих йому повноважень, створив належні умови учасникам судового процесу для реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 «Розгляд справ у порядку спрощеного позовного провадження» цього Кодексу.

Ураховуючи, що Приватне підприємство «Аква-Термо» не скористалось наданим законом правом на подання відзиву на позов та доказів, а матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, господарський суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

З огляду на режим воєнного стану та повітряні тривоги, в суді встановлено особливий режим роботи й запроваджено певні організаційні заходи. Справу розглянуто в розумний строк, ураховуючи вищевикладені обставини, а також з огляду на необхідність надання учасникам справи часу для реалізації своїх прав.

Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення підписано без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування в даній справі є обставини укладення договору поставки, строк дії договору, умови поставки товару, порядок розрахунків, наявність/відсутність прострочення постачальника.

20 грудня 2022 року між Приватним підприємством «Аква-Термо» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Люксофт-Україна» (далі - покупець) укладено договір поставки № 20122022-АТ (а.с. 10-13, далі - Договір).

Згідно з пунктом 1.1 Договору постачальник зобов`язується передати в погоджені строки, а покупець прийняти і оплатити на умовах, викладених в Договорі, дизельне паливо (далі - товар), найменування, кількість, ціна яких вказується в накладних документах на товар, які оформлюються на кожну окрему партію товару.

Відповідно до пункту 1.2 Договору номенклатура товару, його кількість, ціна встановлюються сторонами за обопільною згодою на основі заявки покупця у розрахункових документах (рахунках-фактурах) та/чи в відвантажувальних документах (видаткових накладних) на товар, котрі являються специфікацією в розумінні ст. 266 Господарського кодексу України та складають невід`ємну частину цього Договору. Одиницею виміру товару є: літри та/або тонни.

Згідно з пунктом 2.1 Договору товар поставляється погодженими партіями, у відповідності з письмовими заявками покупця на постачання тої чи іншої партії товару. Заявка вважається оформленою покупцем належним чином, якщо вона була надіслана письмово та/або електрону пошту постачальника: . Постачання товару підтверджується видатковими накладними на товар, які підписані представниками обох сторін.

Згідно з пунктом 3.1 Договору загальна ціна цього Договору визначається загальною вартістю поставленого товару протягом всього строку дії Договору. Вартість кожної окремої партії товару визначається постачальником в рахунках-фактурах та видаткових накладних.

На підставі підпунктів 3.2.1, 3.2.2, 3.2.4 пункту 3.2 Договору:

- Розрахунки за товар здійснюються покупцем в гривнях на умовах попередньої (авансової) оплати за товар шляхом перерахування грошових коштів на банківський поточний рахунок постачальника, вказаний в Договорі чи повідомлений додатково. На грошову суму, внесену як аванс (передплата), покупець має право отримати товар відповідно до умов цього Договору. Моментом здійснення покупцем оплати вважається момент надходження грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

- Сума авансового платежу не обмежується та сплачується покупцем самостійно в будь-який час, в рамках визначеного даним Договором строку - п. 3.2.4 цього Договору, та включає в себе ПДВ та інші обов`язкові платежі згідно чинного законодавства. За запитом покупця постачальником надаються рахунки для оплати необхідної грошової суми в якості попередньої оплати (авансу). На суму попередньої оплати, сплаченої на підставі цього Договору, проценти відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України не нараховуються і не сплачуються.

- Сторони погодили, що у разі невикористання покупцем всієї суми зробленої попередньої оплати (авансу) у строк до 30 квітня 2023 року включно, постачальник повертає протягом 5 (п`яти) календарних днів залишок невикористаної суми на поточний рахунок покупця, який зазначений в Договорі, лише за письмовою вимогою покупця до постачальника.

Визначений у даному пункті строк може бути змінений сторонами тільки за взаємною згодою та шляхом укладання між сторонами відповідної додаткової угоди до Договору про такі зміни.

Згідно з пунктом 3.6 Договору датою переходу права власності на товар є дата фактичного відвантаження товару, що зазначена в видаткових накладних. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів банківською установою на банківський рахунок постачальника.

Відповідно до пункту 3.7 Договору щоквартально сторони підписують акти звірки взаєморозрахунків. Кожна із сторін зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати отримання від постачальника за Договором акта звірки взаєморозрахунків підписати його і направити іншій стороні або протягом того ж терміну направити свої мотивовані зауваження до акта звірки взаєморозрахунків. У випадку неотримання від покупця підписаних актів звірки взаєморозрахунків або мотивованих зауважень до таких актів - є підтвердженням, що зі сторони покупця будь-які претензії відсутні й акт звірки взаєморозрахунків вважається підписаним обома сторонами.

Згідно з пунктом 4.6 Договору сплата штрафних санкцій не звільняє сторони від виконання зобов`язань по цьому Договору.

Відповідно до пункту 6.1 Договору цей Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до 31 грудня 2023 року включно, а в частині розрахунків - до їх повного проведення. У разі відсутності письмової заяви жодної із сторін про припинення дії цього Договору, поданої до моменту припинення дії Договору, останній вважається продовженим на наступний календарний рік. Кількість разів подовження дії цього Договору є необмеженою.

Згідно з пунктом 6.7 Договору спори і розбіжності, які можуть виникнути між сторонами при виконанні цього Договору, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. У тому разі, якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору в порядку, визначеному законодавством України.

Відповідач виставив позивачу рахунки на оплату (а.с. 32):

- № 2 від 16.01.2023 на поставку 4 000 л дизельного палива, загальною вартістю 260 000 грн (із ПДВ);

- № 12 від 26.07.2024 на поставку 2 900 л дизельного палива, загальною вартістю 217 500 грн (із ПДВ).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Люксофт-Україна» відповідно до підпункту 3.2.1 пункту 3.2 Договору здійснило попередню (авансову) оплату на користь Приватного підприємства «Аква-Термо», що підтверджується платіжними інструкціями (а.с. 14-15):

- № 9852 від 19.01.2023 на суму 260 000 грн, призначення платежу: передоплата за дизельне паливо зг. рах. № 2 від 16.01.23, у т.ч. ПДВ - 17 009,35 грн;

- № 080816336 від 09.08.2024 на суму 217 500 грн, призначення платежу: передоплата за дизельне паливо зг. рах. № 12 від 26.07.24, у т.ч. ПДВ - 36 250 гривень.

На підставі заявок позивача (а.с. 38-41) відповідач здійснив поставку товару на загальну суму 239 850 грн, що підтверджується видатковими накладними (а.с. 33-37):

- № 8 від 11.07.2024 на поставку 1 550 л дизельного палива на суму 100 750 грн;

- № 11 від 12.07.2024 на поставку 200 л дизельного палива на суму 13 000 грн;

- № 15 від 16.07.2024 на поставку 400 л дизельного палива на суму 26 000 грн;

- № 16 від 19.07.2024 на поставку 200 л дизельного палива на суму 13 000 грн;

- № 17 від 23.07.2024 на поставку 500 л дизельного палива на суму 32 500 грн;

- № 25 від 03.09.2024 на поставку 200 л дизельного палива на суму 13 000 грн;

- № 26 від 10.09.2024 на поставку 160 л дизельного палива на суму 10 400 грн;

- № 30 від 27.11.2024 на поставку 160 л дизельного палива на суму 10 400 грн;

- № 31 від 06.12.2024 на поставку 160 л дизельного палива на суму 10 400 грн;

- № 32 від 13.12.2024 на поставку 160 л дизельного палива на суму 10 400 гривень.

Сторонами підписано та скріплено печатками акт звірки взаємних розрахунків за період 2024р. (а.с. 42), відповідно до якого на 31.12.2024 заборгованість Приватного підприємства «Аква-Термо» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксофт-Україна» становить 237 650 гривень.

Позивач звернувся до відповідача з листом № 720 від 16.12.2024 (а.с. 16), у якому, посилаючись на підпункт 3.2.4 договору поставки № 20122022-АТ від 20.12.2022, просив повернути залишок невикористаної суми в розмірі 217 500 гривень.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Люксофт-Україна» 17.12.2024 також надсилало лист на адресу електронної пошти директора Приватного підприємства «Аква-Термо» (а.с. 17) із проханням повернути невикористану суму попередньої оплати.

20 травня 2025 року позивач звернувся до відповідача з претензією № 434 (а.с. 18-19), у якій повторно вимагав повернути кошти в сумі 237 650 грн не пізніше 7 календарних днів від дати отримання претензії. Товариство з обмеженою відповідальністю «Люксофт-Україна» зазначило, що у випадку невиконання заявлених у претензії вимог буде змушене звернутися до суду. Згідно з відміткою на першому аркуші претензії (а.с. 18) остання вручена 22.05.2025 директору Приватного підприємства «Аква-Термо». Відповідь на вказану претензію не надходила.

Позивач зазначає, що відповідач грошові кошти не повернув, що стало причиною виникнення спору та звернення з позовною заявою до господарського суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються загальними положеннями про договір поставки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

На підставі ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту вказаної норми права випливає, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем (постачальником) свого зобов`язання зі своєчасного передання покупцеві товару в повному обсязі. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця (постачальника), або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання визначеного варіанта правової поведінки є виключно правом покупця.

Таким чином, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, доведеної до продавця (постачальника). Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: або звернення до продавця (постачальника) з претензією, листом, телеграмою тощо, або пред`явлення до суду позову.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 73, ч.ч. 1, 3 ст. 74, ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену у процесуальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає у правовідносинах, у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, що мають значення для справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приватне підприємство «Аква-Термо» не надало докази повернення попередньої оплати за Договором у сумі 237 650 грн, позовну заяву не спростувало.

Ураховуючи відсутність доказів повернення суми попередньої оплати та заперечень відповідача, докази, надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Люксофт-Україна», є більш вірогідними, тому позовна вимога про стягнення попередньої оплати в сумі 237 650 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також позивач нарахував штраф у сумі 1 188,25 грн (а.с. 2).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з пунктом 4.4 Договору у випадку, якщо постачальник порушив строк повернення коштів покупцю більше ніж на 10 (десять) банківських днів, покупець має право нарахувати 0,5% на суму, що підлягає поверненню покупцю.

Судом перевірено розрахунок штрафу (237 650 грн * 0,5%), арифметичної помилки не виявлено, тому позовна вимога про стягнення штрафу в сумі 1 188,25 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, тому з Приватного підприємства «Аква-Термо» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксофт-Україна» підлягають стягненню 238 838,25 грн, у тому числі попередня оплата в сумі 237 650 грн та штраф у сумі 1 188,25 гривень.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в сумі 3 582,57 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксофт-Україна» до Приватного підприємства «Аква-Термо» про стягнення 238 838,25 грн - задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Аква-Термо» (49051, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Богдана Хмельницького, буд. 14 А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксофт-Україна» (03124, м. Київ, вул. Волноваська, буд. 10/14, ) 238 838,25 грн (двісті тридцять вісім тисяч вісімсот тридцять вісім гривень 25 копійок), у тому числі попередню оплату в сумі 237 650 грн (двісті тридцять сім тисяч шістсот п`ятдесят гривень 00 копійок), штраф у сумі 1 188,25 грн (одна тисяча сто вісімдесят вісім гривень 25 копійок), судовий збір у сумі 3 582,57 грн (три тисячі п`ятсот вісімдесят дві гривні 57копійок).

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 22.10.2025.

Суддя В.О. Дичко