ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2025 Справа № 917/1461/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., секретар судового засідання Сьомкіна А. В., розглянувши справу № 917/1461/25

за позовною заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", вул. Польська, 2а, м. Полтава, 36008

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчукнафтохімбуд-інвест", вул. І. Сердюка, 8/18, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

про стягнення 224 463,85 грн заборгованості

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

25.07.2025 року до Господарського суду Полтавської області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчукнафтохімбуд-інвест" про стягнення заборгованості за індивідуальним договором №7256 про надання послуг з постачання теплової енергії у розмірі 224 463,85 грн, з яких: 188 692,79 грн - основна заборгованість, 18 397,66 грн - пеня, 3 255,44 грн - 3% річних, 14 117,96 грн - інфляційні втрати (вх. №1512/25).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2025 року справу № 917/1461/25 розподілено судді Тимощенко О. М.

Суд ухвалою від 29.07.2025 року відкрив провадження у справі № 917/1461/25 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). У даній ухвалі встановлено відповідачу строк для подання суду відзиву на позов - 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа копію ухвали від 29.07.2025 року відповідач отримав в електронному кабінеті 29.07.2025 року (а. с. 64).

Таким чином, керуючись приписами п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України суд приходить до висновку, що днем вручення відповідачу ухвали суду від 29.07.2025 року є 29.07.2025 року. Отже, суд належним чином повідомляв відповідача про розгляд справи.

Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися.

Згідно з ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно із ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому, суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України та ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами з урахуванням згаданого вище приписів ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 435028375 від 11.07.2025 року) адміністративна будівля по вул. Ігоря Сердюка, 8/18 у м. Кременчуці Полтавської області є власністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчукнафтохімбуд-інвест" ( а. с. 26).

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 1508 від 20.10.2022 року Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (далі - позивач, виконавець) визначено виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води по лівобережній частині міста Кременчука від джерел Кременчуцької ТЕЦ з покладенням відповідальних обов`язків згідно з законодавством.

ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" здійснює ліцензовану господарську діяльність з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії та є виконавцем послуги з постачання теплової енергії у м. Кременчуці.

Ліцензії позивача на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії, на право провадження господарської діяльності з транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами та на право провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії переоформлені на безстрокові, згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 739 від 06.06.2017.

01.10.2021 набрали чинності постанови Кабінету Міністрів України № 1022 та № 1023 від 08.09.2021, якими затверджено типові публічні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та про надання послуг з постачання гарячої води.

01.11.2022 року між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (далі - позивач, теплопостачальна організація) та товариством з обмеженою відповідальністю "Кременчукнафтохімбуд-інвест" (далі - відповідач, споживач) укладено договір №7256 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води, який підписаний уповноваженими представниками та скріплений печатками юридичних осіб (далі - договір, а. с. 10-13).

Виходячи з викладеного, взаємовідносини між ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" та ТОВ "Кременчукнафтохімбуд-інвест" з 01.11.2022 р. врегульовано договором №7256 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води.

Отже, відповідач є суб`єктом користування послугою постачання теплової енергії (споживачем), яка надається ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго".

За умовами п.1 договору теплопостачальна організація (далі - ТО) бере на себе зобов`язання постачати теплову енергію з метою забезпечення опалення приміщень споживача за адресою вул. Ігоря Сердюка, 8/18 - офіс, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати за теплову енергію в строки та на умовах, що визначені цим договором.

Пунктом 11 договору передбачено, що споживач зобов`язаний розглянути направлений йому ТО акт приймання - передачі Т/Е і при відсутності заперечень в 5-денний термін повернути його ТО, підписаним та скріпленим печаткою.

Облік споживання Т/Е на опалення приміщень споживача проводиться ВКО Т/Е, тип та номер якого зазначено в акті - прийняття на абонентський облік ВКО Т/Е (далі - акт прийняття), який є невід`ємною частиною договору та підписується власником або особою, яка є представником споживача чи особою, яка призначена згідно наказу відповідальною за технічний стан та експлуатацію ВКО Т/Е (п. 16 договору).

Розрахунки за відпущену Т/Е проводяться відповідно до тарифів, встановлених уповноваженим органом. В разі зміни тарифів розрахунки змінюються за новими тарифами (п. 33 договору).

Всі розрахунки по цьому договору проводяться на підставі рахунка та акта приймання - передачі Т/Е, складених ТО. Датою формування рахунку є останнє число розрахункового місяця (п. 35 договору).

Факт отримання споживачем Т/Е фіксується щомісячно актом приймання - передачі Т/Е, який підписується сторонами відповідно до вимог чинного законодавства і договору. У разі неповернення споживачем акту приймання-передачі Т/Е в 5-денний термін, як це передбачено п. 11 договору, цей акт, що підписаний ТО в односторонньому порядку, вважається оформленим відповідно до вимог чинного законодавства і підтверджує факт надання споживачу Т/Е (п. 36 договору).

Споживач зобов`язується сплачувати за Т/Е у строк до 30 числа місяця наступного за розрахунковим (п. 37 договору).

У випадку несплати у вказані терміни вартості Т/Е вводиться пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який нараховується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також стягуються 3% річних, нарахованих на суму боргу та інфляційні втрати, згідно з ст. 625 ЦК України ( п. 39 договору).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.11.2022 року і діє в частині постачання Т/Е по 31.12.2022 (згідно ч. 3 ст. 631 Цивільного Кодексу України), а в частині розрахунків - до їх повного здійснення (п. 43 договору).

Договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде заявлено однією із сторін (п. 44 договору).

Розірвання договору з ініціативи споживача проводиться за узгодженням сторін і за наявності технічної можливості на вимогу споживача за умови попередження ТО за один місяць і проведення, із згоди ТО, заходів по відключенню систем (п. 47 договору).

Відповідно до додаткової угоди №1 від 01.03.2023 року до договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води №7256 від 01.11.2022 року сторони узгодили викласти пункт 22.3 розділу "Облік Т/Е" договору в наступній редакції згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно:

"Пункт 22.3: При зриві або пошкодженні пломб - за проєктним тепловим навантаженням з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря за звітний період.

Проєктне теплове навантаження на опалення будівлі споживача 0,080000 Гкал/год, теплові втрати 0,000070 Гкал/год, опалювальна площа 1 155,600 кв. м.".

Відповідно до акту від 07.12.2022 року на об`єкт ТОВ "Кременчукнафтохімбуд-інвест" за адресою вул. Сердюка, 8/18, було подано теплову енергію. Відповідно до акту №1012 від 28.03.2023 року закінчено опалювальний період 2022 - 2023 років (а. с.30)

Відповідно до Акту №164 відключення від системи теплопостачання від 28 березня 2024 року, у зв`язку із закінченням опалювального періоду 2023/2024 років і на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради припинено подачу теплоносія з постачання теплової енергії з ЦТП-107, який розташований за адресою вул. Академіка Маслова, 15/4, на систему опалення нежитлового приміщення (офіс) за адресою вулиця Івана Сердюка, буд. 8/18, в якому знаходиться споживач (а. с. 29).

Протягом спірного періоду діяли наступні тарифи, встановлені рішеннями Полтавської обласної ради:

- № 687 від 26 вересня 2023 року "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго";

- № 854 від 30 серпня 2024 року "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго".

Інформація про тарифи є загальнодоступною та перебуває у вільному цілодобовому доступі на сайті Полтавської обласної ради https://oblrada-pl.gov.ua/ та на сайті ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" http://te.pl.ua/ в розділі "ТАРИФИ", далі "Тарифи для потреб інших споживачів" (за посиланням http://te.pl.ua/tarifi/tarifi-dlya-potreb- nshih-spozhivachv/).

Як стверджує позивач, облік споживання теплової енергії проводиться вузлом комерційного обліку теплової енергії (Multical 302, №19), який встановлено в будинку та допущено до експлуатації, що підтверджується актом прийняття вузла обліку теплової енергії від 30.07.2020 року, актом про прийняття вузла розподільного обліку/приладу - розподілювача теплової енергії на абонентський облік від 20.09.2024 року, а також актами технічного огляду вузла комерційного обліку/розпродільного обліку теплової енергії/гарячого водопостачання від 11.03.2024 року та від 20.05.2024 року (а. с. 15, 16).

Позивач стверджує, що на виконання умов визначених договором №7256 постачав теплову енергію у вигляді гарячої води на опалення приміщень відповідача, рахунки та акти приймання-передачі наданих послуг за кожен місяць спірного періоду надавались відповідачу.

Акти приймання-передачі теплової енергії за спірний період підписані лише з боку позивача.

За період з 01.05.2024 р. по 31.03.2025 р. за відпущену теплову енергію відповідача не здійснював, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 188 692,79 грн.

Отже, позивач звернувся до суду із цим позовом, оскільки за спірний період станом на дату звернення з позовною заявою відповідачем не було проведено оплати за відпущену теплову енергію у повному обсязі. Таким чином, за відповідачем утворилася заборгованість за період з 01.05.2024 р. по 31.03.2025 р. в розмірі 188 692,79 грн. У зв`язку з невиконанням умов договору щодо вчасної оплати коштів за отримані послуги позивач також нарахував відповідачу пеню у розмірі 18 397,66 грн, інфляційні втрати у розмірі 14 117,96 грн та 3% річних у розмірі 3 255,44 грн.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду:

Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства Полтаватеплоенерго засновано на майні спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селищ і міст Полтавської області. Засновником підприємства є Полтавська обласна рада. Власник підприємства територіальні громади сіл, селищ і міст Полтавської області.

Основним напрямком діяльності ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" відповідно до Статуту є забезпечення тепловою енергією на опалення та приготування гарячої води житлового фонду, комунально-побутових та інших об`єктів.

ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" здійснює ліцензовану господарську діяльність з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії на підставі ліцензій: 1) виробництво теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії); 2) транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; 3) постачання теплової енергії, які були переоформлені на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 739 від 06.06.2017.

Відповідно до ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 308 від 22.03.2017, Обласні та Київська міська державні адміністрації здійснюють ліцензування господарської діяльності:

- з виробництва теплової енергії суб`єктів господарювання у разі, якщо суб`єкт господарювання провадить (має намір провадити) діяльність з виробництва теплової енергії (крім виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях, когенераційних установках та установках з використанням альтернативних джерел енергії) на виробничих об`єктах, що розташовані на території відповідної області України (території міста Київ);

- з транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами суб`єктів господарювання у разі, якщо теплові мережі суб`єктів господарювання розташовані на території відповідної області України (території міста Київ);

- з постачання теплової енергії суб`єктів господарювання у разі, якщо суб`єкт господарювання здійснює (планує здійснювати) постачання теплової енергії на території відповідної області України (території міста Київ).

Підприємство внесено до ліцензійного реєстру суб`єктів господарювання (ліцензіатів), які здійснюють господарську діяльність з виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії магістаральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії ( в тому числі з використанням альтернативних видів палива) у Полтавській області.

До початку опалювального сезону 2022/2023 ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго здійснювало господарську діяльність на території міст Полтави, Карлівки, Решетилівки, смт Котельви та смт Машівки.

На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 №894-р у спільну власність територіальних громад Полтавської області передано цілісний майновий комплекс відокремленого підрозділу Кременчуцька ТЕЦ Державної установи Навчально-методичний центр з газової безпеки (код згідно з ЄДРПОУ ВП: 44657848).

Рішенням Полтавської обласної ради № 481 від 14.10.2022 "Про прийняття цілісного майнового комплексу відокремленого підрозділу "Кременчуцька ТЕЦ" Державної установи "Навчально-методичний центр з газової безпеки" у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області було прийнято безоплатно з державної власності у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області цілісний майновий комплекс відокремленого підрозділу "Кременчуцька ТЕЦ" Державної установи "Навчально-методичний центр з газової безпеки" (код згідно з ЄДРПОУ ВП: 44657848). Пунктом 4 цього рішення, після затвердження акту приймання-передачі, передбачено передачу на баланс, у господарське відання, майна, як внесок до статутного капіталу Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго".

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 1508 від 20.10.2022 Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства Полтаватеплоенерго визначено виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води на лівобережній частині міста Кременчука від джерела Кременчуцької ТЕЦ з покладенням відповідних обов`язків згідно із законодавством.

Виходячи з викладеного починаючи з листопада 2022 року ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" постачає теплову енергію і надає послуги з постачання теплової енергії та гарячої води на лівобережній частині м. Кременчука від джерела Кременчуцької ТЕЦ у тому числі і відповідачу.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Матеріалами справи підтверджено, що 01 листопада 2022 року між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кременчукнафтохімбуд-інвест" було укладено Договір № 7256 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води.

Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються Законом України "Про теплопостачання", який визначає основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії, захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання.

За приписами статті 1 Закону України "Про теплопостачання" постачання теплової енергії господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Сфера теплопостачання є сферою діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам.

Споживачем теплової енергії є, зокрема, юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

У відповідності до ст. 2 Закону України "Про теплопостачання" цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом (контролем) у сфері теплопостачання, експлуатацією теплоенергетичного обладнання та виконанням робіт на об`єктах у сфері теплопостачання суб`єктами господарської діяльності незалежно від форми власності.

Згідно норм ст.3 Закону України "Про теплопостачання" відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про теплопостачання" теплопостачальні організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів.

Цьому обов`язку кореспондує обов`язок споживачів теплової енергії визначений статтею 19 Закону України "Про теплопостачання", згідно якого споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно ст. 24 Закону України "Про теплопостачання", одним з основних обов`язків споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

На виконання умов Договору № 7256, зокрема, у період з 01.05.2024 по 31.03.2025, позивач постачав відповідачу теплову енергію у вигляді гарячої води на опалення приміщення відповідача, рахунки та акти приймання-передачі наданих послуг за кожен місяць спірного періоду надавались відповідачу.

Акти приймання-передачі за спірний період підписані лише з боку позивача. Разом з тим, умовами договору № 7256 сторони погодили, що у разі неповернення відповідачем Акту приймання-передачі теплової енергії в 5-денний термін, акт, що підписаний теплопостачальною організацією в односторонньому порядку, вважається оформленим відповідно до вимог чинного законодавства і підтверджує факт надання споживачу теплової енергії.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 01.05.2024 по 31.05.2025 за відпущену теплову енергію позивач відповідачу нарахував до сплати 188 692,79 грн.

При цьому, як стверджує позивач, протягом спірного періоду діяли наступні тарифи, встановлені рішеннями Полтавської обласної ради:

- № 687 від 26 вересня 2023 року "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго";

- № 854 від 30 серпня 2024 року "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго".

Договір №7256 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.11.2022 року укладено між сторонами в письмовій формі, відтак його розірвання можливе лише шляхом підписання сторонами додаткової угоди про розірвання договору. Додаткова угода про розірвання договору №7256 не укладалась. Таким чином договір є чинним.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

ТОВ "Кременчукнафтохімбуд-інвест", як суб`єкт господарської діяльності, повинен був зважати на необхідність виконання вимог законодавства, а також усвідомлювати наслідки невиконання вказаних вимог. Факт укладення договору №7256 свідчить про розуміння його умов та вимог та згоду з необхідністю їх виконання, а також з ризиками, які можуть настати через невиконання/неналежне виконання таких вимог. У разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від вчинення) таких дій.

Отже матеріалами справи підтверджено та відповідачем не спростовано наявність заборгованості ТОВ "Кременчукнафтохімбуд-інвест" з оплати за відпущену теплову енергію за період з 01.05.2024 р. по 31.03.2025 року у розмірі 188 692,79 грн.

Крім суми основної заборгованості позивач просить стягнути із відповідача в зв`язку із неналежним виконанням грошових зобов`язань за договором пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

У випадку несплати у вказані терміни вартості Т/Е вводиться пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який нараховується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також стягуються 3% річних, нарахованих на суму боргу та інфляційні втрати, згідно з ст. 625 ЦК України (п. 39 договору).

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 3 255,44 грн 3% річних за період з 01.07.2024 р. по 30.06.2025 р. та 14 117,96 грн інфляційних втрат за період з липня 2024 по червень 2025 р., нарахованих за несвоєчасну сплату відповідачем отриманих послуг.

Перевіряючи розмір заявлених позивачем до стягнення 3 % річних суд звертає увагу на наступне.

Перевірка правильності розрахунку 3 % річних здійснена за допомогою програми Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга: закон".

Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настання якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною 5 ст. 254 ЦК України передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Споживач зобов`язується сплачувати за Т/Е у строк до 30 числа місяця наступного за розрахунковим (п. 37 договору).

Згідно правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеної в постанові від 09.06.2020 по справі № 419/1965/18, прийменники до і по в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь.

А отже, зазначення у п. 37 договору до 30 числа місяця свідчить, що саме ця дата і є останнім днем строку оплати заборгованості.

З наданого розрахунку 3% річних вбачається, що позивач починає нараховувати проценти на прострочену заборгованість:

- за травень 2024 року з 01.07.2024 року, однак оскільки 30.06.2024 року припадає на неділю (вихідний день), відповідно початком прострочення є 02.07.2024 року;

- за жовтень 2024 року з 01.12.2024 року, однак оскільки 30.11.2024 року припадає на суботу (вихідний день), відповідно початком прострочення є 03.12.2024 року;

- за лютий 2025 року з 31.03.2025 року, однак оскільки 30.03.2025 року припадає на неділю (вихідний день), відповідно початком прострочення є 01.04.2025 року.

Таким чином, позивачем невірно вказано початки нарахувань 3% річних на заборгованість за травень 2024 р., жовтень 2024 р. та лютий 2025 р., оскільки кредиторські вимоги про сплату боргу на той момент ще не настали.

За розрахунком суду є правомірною та підлягає задоволенню вимога про стягнення 3 249,74 грн 3 % річних. В іншій частині вимог про стягнення 3 % річних суд відмовляє (5,70 грн).

Відносно стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 14 117,96 грн суд зазначає, що у розрахунку вказаної заборгованості позивачем вказано індекс інфляції в червні 2025 року - 100,00, тоді як в дійсності його розмір становить 100,8. У зв`язку із зазначеним, за розрахунком суду загальний розмір інфляційних втрат становить 15 759,59 грн.

Відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Враховуючи вказане, а також те, що позивачем розраховано та заявлено до стягнення у вказаному вище періоді інфляційні втрати, розмір яких є менший ніж розрахований судом, суд, у відповідності до положень частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України, вважає, що саме такий їх розмір (14 117,96 грн) підлягає стягненню з відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України). Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно із ст. 3 Закону України від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" (із змінами та доповненнями) розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені, суд встановив, що позивач допустив аналогічну помилку при визначені початку прострочення заборгованості, що і в розрахунках 3% річних.

За розрахунком суду є правомірною та підлягає задоволенню вимога про стягнення 18357,58 грн пені. В іншій частині вимог про стягнення пені суд відмовляє (40,08 грн).

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи, зокрема, є: позовна заява; відзив на позовну заяву.

Відповідач відзив в установлений процесуальний строк та контррозрахунку ціни позову до суду не надав.

Згідно з приписами частини 4 статті 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Допустимих доказів в спростування зазначеного чи будь-яких інших обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 188 692,79 грн основної заборгованості за період з 01.05.2024 р. по 31.03.2025 р., 18 357,58 грн пені, 3 249,74 грн 3% річних та 15 759,59 грн інфляційних втрат, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

В іншій частині позов задоволенню не підлягає (відмовлено у стягненні 5,70 грн 3 % річних та 40,08 грн пені).

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З огляду на зазначене, з урахуванням ціни позову та подання позовної заяви через систему "Електронний суд", позивач мав був сплатити судовий збір у розмірі 2 693,57 грн (з урахуванням коефіцієнту 0,8).

Платіжною інструкцією № від 06.05.2025 року на суму 3 028,00 грн позивачем було підтверджено оплату судового збору за подання позовної заяви (а. с.5).

Випискою від 06.05.2025 року підтверджено зарахування судового збору у розмірі 3 028,00 грн до спеціального фонду державного бюджету України (а. с. 61).

Отже, позивачем було внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом (3028,00 - 2693,57 = 334,43 грн).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчукнафтохімбуд-інвест" (вул. І. Сердюка, 8/18, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (36008, м. Полтава, вул. Польська, 2А, ) 188 692,79 грн основного боргу; 18 357,58 грн пені; 3 249,74 грн 3% річних, 14 117,96 грн інфляційних втрат та 2 693,02 грн судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення складено та підписано 13.10.2025 року.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О. М. Тимощенко