ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2025 р. Справа№ 910/2863/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Ткаченка Б.О.

за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.

за участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства «Агропродопт»

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 (в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу)

у справі № 910/2863/25 (суддя КнязьковВ.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транскомпані Груп»

до Приватного підприємства «Агропродопт»

про стягнення 547 929,98 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваного рішення

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транскомпані Груп» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного підприємства «Агропродопт» про стягнення заборгованості в сумі 547 929,98 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі № 910/2863/25 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Транскомпані Груп» до Приватного підприємства «Агропродопт» про стягнення заборгованості в сумі 547 929,98 грн задоволено повністю. Стягнуто з Приватного підприємства «Агропродопт» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транскомпані Груп» заборгованість в сумі 547 929, 98 грн, судовий збір в сумі 8218,95 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 45 000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з рішенням, Приватне підприємство «Агропродопт» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження у справі. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі № 910/2863/25 в частині стягнення з відповідача 45 000 витрат на професійну правничу допомогу.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

На думку скаржника, судом не враховано принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Перш за все слід врахувати, що відповідач по суті позовних вимог заперечень не висловив. Тобто, даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договору перевезення. У спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними у справі документами щодо факту перевезення і його часткової оплати, судова практика є сталою (тим більше, що відповідач навіть не заперечує перевезення і суму позовної вимоги). Крім того, спірні правовідносини регулюється нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час. Так, до позовної заяви додані договір - заявка, товарно-транспортні накладні, повідомлення про здійсненні оплати, акти наданих послуг. Таким чином, для Адвокатського об`єднання дана справа є звичайним розрахунковим спором; адвокат мав дослідити умови договору, вирахувати загальну суму перевезення і відрахути від цієї суми часткову оплату.

Узагальнені доводи заперечень на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказав на те, що оцінивши надані позивачем докази витрат на послуги адвоката, погоджується із висновком гсопоадрського суду першої інстанції, що заявлений позивачем розмір судових витрат є доведеним, при цьому, вказаний розмір витрат є фіксованим, в той час як відповідачем не подано до суду заперечень щодо заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу чи клопотання про його зменшення.

Також позивач звертає увагу на те, що відповідачу було відомо про розмір витрат на професійну правничу допомогу до передачі даної справи на розгляд суду, оскільки така інформація була зазначена представником позивача у вимозі, копія якої міститься у матеріалах справи та яка була направлена на адресу відповідача.

Позивач наголошує, що відповідач не скористався своїм правом клопотати суд першої інстанції про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, хоча обов`язок доведення не співмірності таких витрат покладається саме на ту сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Заперечення відповідача, викладені у апеляційній скарзі, на думку позивача, не містять аргументів, які могли б свідчити про неспівміність стягнетих судом першої інстанції судових витрат.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/2863/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Агропродопт» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 (частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу) у справі № 910/2863/25. Призначено справу № 910/2863/25 до розгляду у судовому засіданні 08.07.2025.

04.07.2025 (через систему «Електронний суд») від Приватного підприємства «Агропродопт» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що представник ПП «Агропродопт» не може забезпечити учать при розгляді апеляційної скарги 08.07.2025 о 10 год. 30 хв. в приміщенні Північного апеляційного господарського суду у зв`язку із зайнятістю в цей день в іншому судовому засіданні.

07.07.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Транскомпані Груп» надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.

У судове засідання 08.07.2025 представники сторін не з`явились.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2025 клопотання Приватного підприємства «Агропродопт» про відкладення розгляду справи № 910/2863/25 - задоволено. Відкладено розгляд справи № 910/2863/25 за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Агропродопт» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 на 02.09.2025.

02.09.2025 о 09:20 по 13:00 в багатьох областях України, в тому числі на території міста Київ було оголошено повітряну тривогу, у зв`язку з чим судове засідання не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2025 призначено розгляд апеляційної скарги Приватного підприємства «Агропродопт» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі № 910/2863/25 на 23.09.2025.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/2863/25 розглядалась протягом розумного строку.

Явка учасників справи

Представники позивача та відповідача у судове засідання 23.09.2025 не з`явились, про місце та час судового засідання повідомлені належним чином.

22.09.2025 від позивача надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за відсутності позивача та його представника.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

26.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Транскомпані Груп» (перевізник) та Приватним підприємством «Агропродопт» (замовник) було укладено договір -заявку №1 на перевезення вантажу. Вартість перевезення згідно вказаної заявки становить 980 грн/т. Також сторонами погоджено перелік транспортних засобів та водіїв, якими буде здійснюватись перевезення. Оплата перевезення протягом 3-5 банківських днів після отримання оригіналів документів: товарно-транспортна накладна, акти виконаних робіт, рахунок.

Як вказує позивач, у період з 03.05.2024 по 14.05.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю «Транскомпані Груп» було надано, а Приватним підприємством «Агропродопт» прийнято послуги перевезення на загальну суму 592 929,98 грн, зокрема: за актом №287 від 04.05.2024 на суму 96 912 грн; за актом №281 від 06.05.2024 на суму 73 836,20 грн; за актом №320 від 14.05.2024 на суму 422 181,78 грн.

Проте, як вказує позивач, відповідачем в повному обсязі розрахунок за здійснені перевезення не проведено, а лише часткового оплачено послуги за актом №281 від 06.05.2024 в сумі 45 000 грн, внаслідок чого у Приватного підприємства «Агропродопт» утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Транскомпані Груп» в сумі 547 929,98 грн.

Означені обставини у сукупності і стали підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Транскомпані Груп» до Приватного підприємства «Агропродопт» про стягнення заборгованості в сумі 547 929,98 грн.

Також позивачем заявлено про стягнення з відповідача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 75 000 грн, на підтвердження чого надано попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат; детальний опис робіт, виконаних адвокатом; договір про надання правової допомоги №01 від 03.01.2025, яким встановлено фіксований розмір гонорару адвоката в сумі 35 000 грн (п.4.2), а також «гонорар успіху» у розмірі 40 000 грн (п.4.3); рахунок №01 від 07.01.2025 на суму 35 000 грн; платіжну інструкцію №20 від 08.01.2025 на суму 35 000 грн; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордер на надання правової (правничої) допомоги.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі № 910/2863/25 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Транскомпані Груп» до Приватного підприємства «Агропродопт» про стягнення заборгованості в сумі 547 929,98 грн задоволено повністю. Стягнуто з Приватного підприємства «Агропродопт» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транскомпані Груп» заборгованість в сумі 547 929,98 грн, судовий збір в сумі 8 218,95 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 45 000 грн.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для зміни рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у даній справі в частині розподілу витрат на правничу допомогу, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі № 910/2863/25 оскаржується в частині стягнення з відповідача 45 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, а тому враховуючи вимоги ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Як вже зазначалось, обґрунтовуючи розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 75 000 грн позивачем надано до матеріалів справи: попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат; детальний опис робіт, виконаних адвокатом; договір про надання правової допомоги №01 від 03.01.2025, яким встановлено фіксований розмір гонорару адвоката в сумі 35 000 грн (п.4.2), а також «гонорар успіху» у розмірі 40 000 грн (п.4.3); рахунок №01 від 07.01.2025 на суму 35 000 грн; платіжну інструкцію №20 від 08.01.2025 на суму 35 000 грн; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордер на надання правової (правничої) допомоги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що вказані докази є достатніми для підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката в господарському суді міста Києва у даній справі на зазначену ним суму.

За приписами ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, відповідачем не надано клопотання про зменшення розміру витрат.

Водначас, колегія суддів наголошує на тому, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

У пункті 4.16 постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 Верховний Суд вказав, що висновки «суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони» та «суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання» не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що «під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи». За таких обставин, колегія суддів у справі № 922/2869/19 вказала, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав не пов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчать про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вказує на те, що наведена позивачем сума адвокатських послуг як гонорару, та і гонорару успіху є завищеною та нерозумною, оскільки на переконання колегії суддів, складення позовної заяви (фактично 6 сторінок, без врахування розділу щодо правничої допомоги, оскільки звернення сторони із заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу це є право сторони, а не обов`язок, тобто, підготовка тексту самої заяви про відшкодування витрат, на переконання суду апеляційної інстанції, не входить у розуміння компенсування таких витрат іншої стороною, оскільки у даному випадку, позивач просто скористався своїм правом) є неспівмірним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги, оскільки даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договору перевезення, спірні правовідносини регулюється нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Колегія суддів апеляційної інстанції враховуючи розмір мінімальної заробітної плати, вважає вартість години роботи адвоката у розмірі 3 889,00 грн (35/9) є завищеною.

При цьому, відповідач не заперечував проти позовних вимог, а матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокат витратив значний час.

Як вбачається з досліджених судом апеляційної інстанції матеріалів справи, вартість наданих представником заявника послуг є завищеною, не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності їх розміру у розумінні приписів частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а відтак колегія суддів вважає обґрунтованими до стягнення витрати за надані послуги у сумі 10 000,00 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про те, що дана справа є малозначною (ціна позову 547 929,98 грн) і була призначена для розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Спір стосувався лише стягнення залишку основного боргу, для розрахунку якого задіяно елементарні математичні знання, без застосування санкцій та нарахувань за прострочення розрахунків.

Так, суд не зв`язаний домовленістю адвоката та сторони щодо виплати «гонорару успіху» саме в розмірі 40 000,00 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, виснувала про можливість існування гонорару успіху як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як гонорар успіху, що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). При цьому зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ЄСПЛ застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі East/West Alliance Limited проти України від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з гонораром успіху. ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Вирішуючи питання про компенсацію відповідачем "гонорару успіху" позивачу, суд повинен оцінювати такі витрати, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Відтак колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що стягнення з відповідача на користь позивача усієї суми «гонорару успіху» у розмірі 40 000,00 грн є надмірним у даному випадку та не відповідає критерію розумності. Відтак, суд вважає за необхідне зменшити суму стягнення, від додаткового гонорару "успіху" адвоката у даній справі до 5 000,00 грн., які є співмірними та не створюють надмірного тягаря на боржника, який за доводами позивача, до часу виникнення спору провів частину розрахунку за отриманий товар і враховуючи, що спір по доведенню підстав позову і визначенню залишку боргу є нескладним.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду надавши оцінку співмірності суми витрат зі складністю та об`ємом справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат та беручи до уваги розмір мінімальної заробітної плати та об`єм наданих правових послуг, дійшла висновку про те, що розмір професійної правничої допомоги, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає суму у розмірі 15 000,00 грн (10 000,00 грн гонорар, 5 000,00 грн «гонорар успіху», натомість в іншій частині належить відмовити.

Такий розмір відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і ці витрати є співрозмірні з виконаною адвокатом роботою.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів апеляційного господарського суду, при перегляді додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі № 910/2863/25, дійшла висновку, що місцевий господарський суд неповно дослідив обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про стягнення з Приватного підприємства «Агропродопт» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транскомпані Груп» 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі № 910/2863/25 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає зміні, а апеляційна скарга Приватного підприємства «Агропродопт» - частковому задоволенню.

Керуючись ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Агропродопт» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 (в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу) у справі № 910/2863/25 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі № 910/2863/25 змінити в частині витрат на професійну правничу допомогу.

3. Стягнути з Приватного підприємства «Агропродопт» (03057, м.Київ, вул.Молдовська, буд.2, корпус 1В, кабінет 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транскомпані Груп» (81115, Львівська область, Львівський р-н, село Оброшине, вул.Миру, буд.35, ) 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

4. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі № 910/2863/25 залишити без змін.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ на виконання даної постанови Північного апеляційного господарського суду.

5. Справу № 910/2863/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова складена та підписана 20.10.2025.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.Г. Майданевич

Б.О. Ткаченко