ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року

м. Київ

cправа № 922/888/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Міщенко І. С.,

за участю секретаря судового засідання - Прокопенко О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2025 (головуючий суддя Гетьман Р. А., судді Россолов В. В., Склярук О. І.)

і додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.07.2025 (головуючий суддя Гетьман Р. А., судді Россолов В. В., Склярук О. І.)

у справі № 922/888/22

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Комунального підприємства "Харківводоканал"

про стягнення коштів,

(у судовому засіданні взяв участь представник Позивача - Сосунов Є. В.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Узагальнені обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій, зміст і підстави позовних вимог

1. Між Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - Позивач, ПрАТ "НЕК "Укренерго") та Комунальним підприємством "Харківводоканал" (далі - Відповідач, КП "Харківводоканал") виникли правовідносини на підставі договору про врегулювання небалансів електричної енергії від 10.05.2019 №0463-01024 (далі - договір), умовами якого встановлено порядок та умови врегулювання небалансів електричної енергії СВБ (сторона, відповідальна за баланс), у тому числі її балансуючої групи.

2. Умовами договору, передбачено, зокрема, таке:

- ОСП (оператор системи передачі) врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №307 (далі - Правила ринку) (п. 1.4);

- врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку (п. 1.5);

- вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР (адміністратор розрахунків) для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених чинним законодавством (п. 2.1);

- порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку (п. 2.2);

- при невиконанні або неналежному виконанні умов цього договору сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором, Правилами ринку, Кодексом системи передачі, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №309, Законом України "Про ринок електричної енергії" та чинним законодавством України (п. 3.1);

- ОСП має право, зокрема, на своєчасну оплату вартості небалансу електричної енергії, що склався на ринку в певному розрахунковому періоді (п. 3.2);

- ОСП зобов`язаний, зокрема, виконувати розрахунки обсягу та вартості небалансу електричної енергії та інші розрахунки відповідно до договору та Правил ринку; проводити розрахунки з СВБ в порядку та в терміни, визначені Правилами ринку (п. 3.3);

- СВБ зобов`язана, зокрема, здійснювати вчасно і в повному обсязі оплату за небаланс електричної енергії та платежів, сформованих ОСП для СВБ відповідно до Правил ринку (п. 3.5);

- виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, визначеної главою 2 цього договору, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього договору (п. 5.1);

- подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку (п. 5.6);

- якщо СВБ має заперечення до інформації, яка міститься у платіжному документі, то вона зобов`язана повідомити про це ОСП не пізніше 12:00 наступного робочого дня після виставлення рахунку. Наявність заперечень не є підставою для створення дебіторської заборгованості перед ОСП та не може бути підставою для обмеження ОСП щодо вимоги платежу фінансової гарантії, що надається СВБ ОСП (п. 5.7);

- надані заперечення враховуються ОСП при обчисленні платежів з врегулювання у порядку, передбаченому Правилами ринку (п. 5.8);

- ОСП надає СВБ два примірники Акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів, підписані зі своєї сторони, до 12 числа місяця, наступного за тим, щодо якого його сформовано (п. 5.9);

- СВБ протягом двох робочих днів повертає ОСП один примірник підписаного зі своєї сторони акта (п. 5.10).

3. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами підписано акт купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів згідно з договором (додаток 1 до договору про врегулювання небалансів електричної енергії).

4. На виконання умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії від 10.05.2019 №0463-01024 Позивачем сформовано та виставлено Відповідачу через систему управління ринком (MMS) рахунки-фактури за період лютий-березень (І-ІІ декада) 2022 року.

5. Відповідач здійснив часткову оплату основної заборгованості, що підтверджується платіжним дорученням від 29.09.2022 № на суму 41 747,09 грн та платіжним дорученням від 17.10.2022 № на суму 403 463,22 грн.

6. Несплата Відповідачем вказаних рахунків у повному обсязі стала підставою для звернення ПрАТ "НЕК "Укренерго" до Господарського суду Харківської області з позовом до КП "Харківводоканал" про стягнення основної заборгованості та нарахованих штрафних санкцій у розмірі 46 164 368,03 грн, з яких: 41 760 103,80 грн - основна заборгованість, 208 172,13 грн - інфляційне збільшення, 34 189,55 грн - 3 % річних, 1 595 409,61 грн - пеня, 2 566 492,94 грн - штраф (з урахуванням зменшених позовних вимог).

Узагальнений зміст і обґрунтування судових рішень

7. Рішенням Господарського суду Харківської області від 24.03.2023 позов задоволено повністю. Стягнуто з КП "Харківводоканал" на користь ПрАТ "НЕК "Укренерго" основну заборгованість 41 760 103 грн 80 коп., інфляційне збільшення 208 172 грн 13 коп., 3% річних 34 189 грн 55 коп., пеню 1 595 409 грн 61 коп., штраф 7% за прострочення понад 30 днів 2 566 492 грн 94 коп. та витрати по сплаті судового збору 69 2015 грн 53 коп.

7.1. Судове рішення мотивовано тим, що Відповідачем на час подання позову до суду не здійснено повної та своєчасної оплати вартості небалансів електричної енергії у розмірі 42 212 449,47 грн у визначений пунктом 7.7.3. Правил ринку строк протягом двох робочих днів з дати направлення платіжного документа, внаслідок чого у Відповідача виникла заборгованість за договором від 10.05.2019 №0463-01024.

7.2. Суд вказав, що з урахуванням здійснення Відповідачем часткової оплати основної заборгованості розмір несплаченої заборгованості складає 41 760 103,80 грн, а отже позовні вимоги в цій частині є документально доведеними, обґрунтованими та такими, що не спростовані Відповідачем.

7.3. Суд встановив, що матеріали справи не містять відповідного документу Торгово-промислової палати України, який посвідчував би наявність форс-мажорних обставин саме за договором від 10.05.2019 №0463-01024. Окрім того, аналізуючи умови договору, суд першої інстанції констатував порушення Відповідачем темпоральних умов щодо сповіщення контрагента про настання форс-мажорних обставин, що у свою чергу, унеможливлює посилання Відповідача на такі обставини.

7.4. Нарахування 3% річних, інфляційного збільшення та штрафних санкцій (пені 0,1% та штрафу 7%), на думку суду, Позивачем здійснено правомірно. Суд не встановив наявності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій та відмовив у задоволенні клопотання про їх зменшення.

8. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2025 рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2023 скасовано в частині стягнення 9 763 082,64 грн основної заборгованості, 1 595 409,61 грн пені та 2 566 492,94 грн штрафу 7% за прострочення понад 30 днів. У цій частині прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог. У решті рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2023 залишено без змін.

8.1. Апеляційний суд вказав на те, що Відповідач не погоджується із сумою основної заборгованості з підстав неврахування Позивачем двосторонніх договорів (актів) про зарахування зустрічних вимог від 27.07.2022, 29.07.2022 та аудиторського звіту Держаудитслужби за результатами заходів державного фінансового контролю ПрАТ "НЕК "Укренерго" за 2018-2022 рр. станом на 24.03.2023. З урахуванням вказаних обставин апеляційний суд призначив у справі судово-бухгалтерську експертизу та додаткову комісійну судово-економічну експертизу.

8.2. З урахуванням висновку додаткової комісійної судово-економічної експертизи апеляційний суд вказав, що обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню з Відповідача є сума основної заборгованості в розмірі 31 997 021,16 грн.

8.3. Апеляційний суд також скасував рішення місцевого суду в частині стягнення з Відповідача штрафу та пені, вказавши на їх неправомірне нарахування у спірних правовідносинах.

9. Додатковою постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.07.2025 заяву КП "Харківводоканал" про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з ПрАТ "НЕК "Укренерго" на користь КП "Харківводоканал" 180 900,52 грн витрат на проведення експертиз пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Касаційна скарга

10. Не погодившись із постановою та додатковою постановою суду апеляційної інстанції, Позивач звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову скасувати в частині відмови у стягненні з Відповідача 9 763 082,64 грн, додаткову постанову про стягнення 180 900,52 грн витрат на проведення експертиз скасувати повністю.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені доводи касаційної скарги

11. У касаційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, а саме Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, а також порушення норм процесуального права, зокрема, статей 73-75, 108, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 31.08.2018 у справі № 826/11213/15, від 10.05.2018 у справі №811/119/13-а, від 20.06.2018 у справі № 826/5608/17, від 01.07.2025 у справі № 911/4610/15(910/549/23), від 24.09.2020 у справі № 910/1085/19, від 21.01.2020 у справі № 910/13925/19, від 10.04.2019 у справі № 390/34/17, від 16.01.2019 у справі № 521/17654/15-ц, від 25.03.2019 у справі №607/4316/17-ц, Верховного Суду України, викладених у постановах від 28.03.2017 у справі № 800/527/16, від 10.09.2013 у справі №21-237а13.

Відзив

12. Відповідач у відзиві не погоджується з доводами касаційної скарги, вважає їх безпідставними і необґрунтованими. КП "Харківводоканал" посилається на обставини, наведені у звіті Держаудитслужби за результатами заходів державного фінансового контролю ПрАТ "НЕК "Укренерго" за 2018-2022 рр. станом на 24.03.2023 та вказує на те, що заявлений Позивачем до сплати обсяг небалансу електричної енергії 2 714,04 Мвт/год на загальну суму 9 715 361,50 грн з ПДВ для КП "Харківводоканал" є безпідставно набутим майном. Відповідач стверджує про неподібність правовідносин у наведених Позивачем постановах Верховного Суду з правовідносинами в цій справі, яка розглядається. Просить касаційне провадження за касаційною скаргою Позивача на постанову апеляційного суду закрити, постанову та додаткову постанову залишити без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів скаржника і висновків судів попередніх інстанцій

13. Згідно з частинами 1 - 2, 4 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

14. Судові рішення оскаржуються Позивачем з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України.

15. Ключовим питанням, яке постало перед Верховним Судом у цій справі є наявність / відсутність підстав для стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості в оскаржуваній частині.

16. Як уже було наголошено вище, задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд встановив, що між сторонами підписано акт купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів. Позивач у передбаченому порядку виставив Відповідачу рахунки-фактури за період лютий-березень (І-ІІ декада) 2022 року. Відповідач повної та своєчасної оплати вартості небалансів електричної енергії у визначений пунктом 7.7.3 Правил ринку строк не здійснив, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість.

17. При цьому, місцевий суд відхилив заперечення Відповідача, які він висловлював під час розгляду справи в суді першої інстанції, стосовно наявності форс-мажорних обставин, що засвідчують неможливість виконання зобов`язань за договором (пункт 7.3 цієї постанови), а також відхилив доводи Відповідача про неврахування Позивачем сум за спірний період, вимоги за якими були припинені шляхом зарахування сторонами зустрічних однорідних вимог за укладеними між сторонами актами від 27.07.2022 та 29.07.2022, вказавши на те, що основна заборгованість за договором від 10.05.2019 №0463-01024 сформована Позивачем вже з виключенням цих сум з основного боргу.

18. Апеляційний суд, в свою чергу, врахувавши доводи КП "Харківводоканал" щодо необхідності призначення у справі експертиз, зокрема, стосовно того, що Позивач, розраховуючи суму боргу за спірний період, не врахував залік зустрічних вимог, який проводився між сторонами, а також дані аудиторського звіту Держаудитслужби за результатами заходів державного фінансового контролю ПрАТ "НЕК "Укренерго" за 2018-2022 рр., задовольнив клопотання Відповідача та призначив у справі, зокрема, додаткову комісійну судову економічну експертизу, висновок в якій поклав в основу для скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Відповідача 9 763 082,64 грн основної заборгованості.

19. Апеляційний суд, зокрема, вказав, що висновок експертів від 15.12.2023 №22820/23058 через недослідження експертами змісту аудиторського звіту Держаудитслужби за результатами заходів державного фінансового контролю ПрАТ "НЕК "Укренерго" за 2018-2022 рр. під час проведення економічної експертизи є неповним та з урахуванням подання Відповідачем копії вказаного аудиторського звіту Держаудитслужби призначив додаткову судово-економічну експертизу.

20. За висновком додаткової судово-економічної експертизи, за результатами проведеного дослідження, в обсязі наданих документів та в межах компетенції експертів - економістів, з урахуванням умови наведеній в ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 04.04.2024, а саме врахування даних аудиторського звіту Держаудитслужби за 2018-2022 рр. щодо завищення дебіторської заборгованості КП "Харківводоканал" перед ПрАТ "НЕК "Укренерго" за договором про врегулювання небалансів від 10.05.2019 №0463-01024 на 9 715 361,50 грн, а також з урахуванням платіжного доручення від 27.02.2023 № визначено, що за договором про врегулювання небалансів електричної енергії від 28.02.2022 №ВН/22/02-0463 за період 02.2022-03.2022 станом на 24.03.2023, розрахункова сума заборгованості КП "Харківводоканал" перед ПрАТ "НЕК "Укренерго" (з урахуванням рахунків-фактур, проведених розрахунків та даних актів заліків зустрічних вимог) складає 31 997 021,16 грн з ПДВ, що на 9 763 082,64 грн менше ніж сума вказана у заяві про зменшення позовних вимог, яку подано до суду 14.02.2023 ПрАТ "НЕК "Укренерго".

21. Згідно зі статтею 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

22. Відповідно до частин 3-4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

23. Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

24. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (див., зокрема, постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

25. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення частини основної заборгованості за договором від 10.05.2019 №0463-01024, апеляційний суд поклав в основу лише висновок судово-економічної експертизи, проведеної на підставі наданих документів та з урахуванням умови, наведеній в ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 04.04.2024, а саме: врахування даних аудиторського звіту Держаудитслужби за 2018-2022 рр. щодо завищення дебіторської заборгованості КП "Харківводоканал" перед ПрАТ "НЕК "Укренерго" за договором про врегулювання небалансів від 10.05.2019 №0463-01024 на 9 715 361,50 грн.

26. У постановах Верховного суду від 02.09.2025 у справі № 909/747/21, від 26.08.2025 у справі № 916/476/21, які підлягають врахуванню на підставі частини 4 статті 300 ГПК України, викладено, зокрема, висновок про те, що відповідно до статті 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 86 ГПК України. Згідно зі ст. 98 ГПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

27. У той же час, з оскаржуваної постанови не вбачається, що апеляційних суд надавав оцінку та здійснював аналіз висновку експерта у сукупності з іншими доказами, наявними в матеріалах справи (та якими керувався місцевий господарський суд), а лише констатував заключну частину висновку судово-економічної експертизи, в якій з урахуванням поставленого перед експертами завдання щодо врахування аудиторського звіту Держаудитслужби, вказано про те, що заявлена до стягнення з КП "Харківводоканал" сума заборгованості завищена на вказану у цьому звіті суму.

28. У наведеній скаржником постанові Верховного Суду від 31.08.2018 у справі № 826/11213/15 викладено, зокрема, висновок про те, що акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС України.

29. Самі по собі акти ревізії, документи перевірок тощо не породжують жодних правових наслідків чи обов`язків, а тому не мають ознак рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), оскарження яких здійснюється за нормами Кодексу адміністративного судочинства України, такі документи стверджують факт проведення перевірок за дотриманням вимог законодавства і є лише носіями доказової інформації (див., зокрема, постанови Верховного Суду України від 10.09.2013 у справі №21-237а13, Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 826/5608/17, на які посилається скаржник).

30. За наведеного вище, колегія суддів вважає слушними доводи Позивача стосовно того, що як висновок судового експерта підлягає аналізу та оцінці у сукупності з іншими наявним в матеріалах справи доказами, так і звіт Держаудитслужби як носій доказової інформації має бути проаналізований та оцінений з урахуванням встановлених обставин справи та доводів сторін за правилами господарського судочинства.

31. Разом з тим, з оскаржуваної постанови вбачається, що апеляційний господарський суд, формально пославшись на висновок судового експерта (а також на звіт Аудитслужби, який покладений в основу зазначеного висновку), належним чином (взагалі) не спростував встановлені місцевим господарським судом обставини і зроблені на їх підставі висновки.

32. Зокрема, апеляційний суд не здійснив аналіз та не надавав оцінку проведеній судово-економічній експертизі, а також звіту Держаудитслужби на предмет їх впливу на правовідносини сторін за договором про врегулювання небалансів від 10.05.2019 №0463-01024, обсягу поставленої електроенергії за спірний період, розміру заборгованості КП "Харківводоканал" за небаланси електричної енергії, а також обставини виникнення небалансу електричної енергії в обсязі 2 714,04 Мвт/год на загальну суму 9 715 361,50 грн з ПДВ, проти яких заперечив Відповідач в апеляційному суді.

33. Вказане вище, у сукупності, призвело до того, що суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції про стягнення основної заборгованості (її частини), не спростувавши при цьому висновок місцевого суду, який ґрунтується на долучених у суді першої інстанції доказах та висловлених доводах сторін, щодо обсягу та вартості електричної енергії, переданої для врегулювання небалансів, та сплати інших платежів згідно з договором, які не оплачені Відповідачем у повному обсязі.

34. У той же час, неспростування апеляційним судом висновків суду першої інстанції щодо обсягу та вартості небалансів електричної енергії, щодо яких виник спір у цій справі, та які розраховуються адміністратором ринку на підставі даних комерційного обліку, не узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 01.07.2025 у справі № 911/4610/15(910/549/23), про що слушно зазначає Позивач у касаційній скарзі.

35. У наведеній скаржником постанові від 28.03.2017 у справі № 800/527/16 Верховний Суд України наголосив, що право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", параграфи 29- 30).

36. Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарський суд повинен у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог процесуального закону щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

37. У справі "Руїс Торія проти Іспанії", Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торія проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Водночас, необхідно враховувати, що хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

38. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), Трофимчук проти України (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Водночас, Верховний Суд зазначає, що такий висновок Європейського суду з прав людини звільняє суди від обов`язку надавати детальну відповідь на кожен аргумент скаржника, проте не свідчить про можливість ігнорувати доводи чи докази, на які посилаються сторони у справі.

39. Оскаржувана постанова наведеному вище у пунктах 35-38 цієї постанови не відповідає, оскільки апеляційний суд не надавав оцінку доводам Позивача та долученим ним доказам щодо обсягу та вартості поставленої електроенергії, висновки суду першої інстанції в цій частині не спростовував, а лише презюмував висновок проведеної додаткової судово-економічної експертизи, в якій за завданням суду наведені та враховані дані звіту Держаудитслужби в певній частині, аналіз та оцінка яких також відсутні у постанові.

40. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 10.04.19 у справі № 390/34/17, на яку посилається скаржник, добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

41. Заперечення Відповідача проти задоволення позовних вимог в суді першої інстанції не ґрунтувалися на даних аудиторського звіту Держаудитслужби щодо частини заборгованості за період з 07.03.2022 по 13.03.2022 в обсязі небалансу електричної енергії 2 714,04 Мвт/год на загальну суму 9 715 361,50 грн з ПДВ. Відповідні доводи відсутні також і в апеляційній скарзі Відповідача та пізніше наводяться КП "Харківводоканал" у клопотаннях про проведення експертиз, що не узгоджується з наведеним вище принципом добросовісності та заборони суперечливої поведінки. Крім того, скасування судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції (в частині) саме на підставі таких доводів Відповідача суперечить принципам змагальності та диспозитивності господарського процесу.

42. З урахуванням наведеного, Верховний Суд вважає помилковим скасування апеляційним судом законного і обґрунтованого рішення місцевого господарського суду в частині стягнення з Відповідача 9 763 082,64 грн основної заборгованості.

43. За змістом статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

44. Постанова суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині наведеним вимогам не відповідає, що підтверджує аргументи касаційної скарги про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неврахування висновків Верховного Суду в подібних правовідносинах, що призвело до скасування законного рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині.

45. Інші доводи касаційної скарги підставами касаційного оскарження, передбаченими частиною 2 статті 287 ГПК України, не обґрунтовані, підставою відкриття касаційного провадження не слугували, вирішального значення для правильного розгляду цієї справи не мають, а тому судом касаційної інстанції не розглядаються.

46. Доводи відзиву Відповідача зводяться до цитування висновків суду апеляційної інстанції, наведених в оскаржуваній постанові, та спростовуються викладеним вище в цій постанові. Не знайшли свого підтвердження і посилання Відповідача на наявність підстав для закриття касаційного провадження, оскільки наведені скаржником, та враховані судом касаційної інстанції висновки Верховного Суду, Верховного Суду України щодо застосування норм матеріального права мають універсальний характер та підлягають застосуванню до правовідносин у цій справі. Крім того, Суд звертає увагу і на положення частини 4 статті 300 ГПК України, які теж враховані при ухваленні цієї постанови.

47. Ураховуючи наведене вище в цій постанові, а також похідний характер додаткової постанови Східного апеляційного господарського суду від 17.07.2025 про покладення на Позивача витрат Відповідача на проведення експертиз у справі, Суд з урахуванням положень статті 129 ГПК України вказує на відсутність підстав для покладення на Позивача вказаних витрат, а тому в задоволенні заяви КП "Харківводоканал" про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на проведення експертиз має бути відмовлено.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

48. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

49. Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (стаття 312 ГПК України).

50. Зважаючи на викладене в цій постанові, встановлені судом першої інстанції обставини справи, що стали підставою для задоволення позовних вимог і які, у свою чергу, не спростував суд апеляційної інстанції, Верховний Суд дійшов висновку про те, що постанова суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині, якою скасовано рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з Відповідача 9 763 082,64 грн основної заборгованості у цій справі підлягає скасуванню. Відповідно, рішення місцевого господарського суду в цій частині підлягає залишенню в силі.

51. Окрім того, з огляду на положення статей 129, 244 ГПК України, Суд також вказує на наявність підстав для скасування додаткової постанови Східного апеляційного господарського суду від 17.07.2025.

Розподіл судових витрат

52. Внаслідок задоволення касаційної скарги судові витрати підлягають розподілу за правилами статей 129, 315 ГПК України.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задовольнити.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2025 в оскаржуваній частині, а саме в частині відмови в стягненні 9 763 082,64 грн скасувати. Рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2023 у справі № 922/888/22 в частині задоволення позову в цій частині залишити в силі.

3. Додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.07.2025 у справі № 922/888/22 скасувати. Відмовити Комунальному підприємству "Харківводоканал" у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 922/888/22.

4. Стягнути з Комунального підприємства "Харківводоканал" () на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" () 234 313,98 грн відшкодування судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді касаційної інстанції.

5. Доручити Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

І. С. Міщенко