ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року Черкаси справа №925/604/25

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І. із секретарем судового засідання Лисенко О.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» (вулиця Благовісна, 166, місто Черкаси, 18002, ідентифікаційний код 42474208)

до фізичної особи-підприємця Величко Інни Миколаївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ),

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачки військова частина НОМЕР_2 , Квартирно-експлуатаційний відділ міста Черкаси.

про стягнення 44274,41 грн,

за участю представників:

від військової частини НОМЕР_2 Харченко О.М., за посадою,

від Квартирно-експлуатаційного відділу міста Черкаси Сидоренко О.В., за посадою,

28.05.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» звернулося у Господарський суд Черкаської області із позовом до фізичної особи-підприємця Величко Інни Миколаївни, у якому просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01.12.2023 до 31.01.2024 у сумі 39858,16 грн, 3% річних у сумі 750,09 грн, інфляційні втрати у сумі 3272,27 грн та витрати на здійснення робіт з припинення енергоживлення у сумі 393,89 грн. У позовній заяві позивач також просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що використовуючи електричну енергію на підставі договору, відповідачка, як споживач, не виконала свого обов`язку щодо плати за її використання, внаслідок чого за грудень 2023 - січень 2024 з урахуванням часткових оплат у неї виникла заборгованість у розмірі 49958,16 грн. 18.10.2024 між позивачем та відповідачкою було підписано договір про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію, у якому відповідачка визнала наявну у неї заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 49958,16 грн. Всупереч умовам договору про реструктуризацію, відповідачка не здійснювала погашення заборгованості по затвердженому графіку погашення заборгованості, сплативши на користь позивача лише 10100,00 грн, внаслідок чого у неї наявна заборгованість у сумі 39858,16 грн. У добровільному порядку відповідачка заборгованість перед позивачем не погасила, що і стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду для примусового її стягнення разом із нарахованими на неї 3% річних та інфляційних втрат. Крім цього, позивачем також заявлено до стягнення витрати оператора системи на здійснення робіт з припинення електричної енергії.

У відповіді на відзив, позивач вказав, що зі змісту договору про надання приміщення у безоплатне користування від 22.11.2023 слідує, що військова частини НОМЕР_2 зобов`язана здійснювати відшкодування вартості комунальних послуг (у тому числі з постачання електричної енергії) фізичній особі-підприємцю Величко І.М., а не постачальникам комунальних послуг. Тобто умови вказаного договору про надання приміщення у безоплатне користування від 22.11.2023 не звільняють відповідачку від виконання взятих на себе зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1 від 08.08.2023. Невиконання військовою частиною НОМЕР_2 зобов`язань з відшкодування вартості комунальних послуг перед фізичною особою-підприємцем Величко І.М. не може впливати на своєчасне та повне виконання зобов`язань відповідачкою перед позивачем, та не може слугувати достатньою підставою для звільнення відповідачки від відповідальності, яка передбачена договором та Цивільним кодексом України. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1 від 08.08.2023 не було розірвано/припинено, а тому сторони такого договору повинні виконувати взяті на себе зобов`язання. Наявність укладеного між військовою частиною НОМЕР_2 та відповідачкою договору про надання приміщення у безоплатне користування від 22.11.2023 свідчить про те, що договірні зобов`язання між вказаними сторонами (зокрема стягнення відшкодування вартості комунальних послуг) не можуть бути вирішеним у межах справи №925/604/25.

17.06.2025 від відповідачки до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідачка вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Відзив мотивований тим, що між позивачем та відповідачкою дійсно укладений договір про постачання електричної енергії від 08.08.2023 до об`єкта нерухомості за адресою АДРЕСА_2 , яке перебувало у неї на праві оренди. 22.11.2023 між військовою частиною НОМЕР_2 укладено договір про надання у безоплатне користування приміщення адміністративної будівлі (літ А-1 за техпаспортом) загальною площею 356,70 м2, що за адресою: за адресою: АДРЕСА_2 , для розташування особового складу вищевказаної військової частини. За умовами цього договору, на військову частину покладається обов`язок відшкодовувати вартість комунальних послуг відповідно до діючих тарифів. Отже, з 22.11.2023 військова частина НОМЕР_2 користуючись спірним приміщенням, зобов`язана передавати інформацію щодо використаних обсягів комунальних платежів та вчасно сплачувати за них, відповідно до діючих тарифів. 26.12.2023 військовою частиною НОМЕР_2 складено акт примусового відчуження або вилучення майна, згідно з яким адміністративна будівля (літ. А-1 за техпаспортом) загальною площею 356,70 м2, що розташована за адресою АДРЕСА_2 , вилучена на користь зазначеної військової частини. З моменту вилучення цього об`єкта нерухомості із користування відповідачки, остання позбавлена будь-якого доступу до нього. Відповідачка звернулась до військової частини із листом щодо оплати послуг з електропостачання, проте військова надала відповідь, що утримання вилученого майна, яке розташоване у АДРЕСА_2 , у тому числі і сплата за комунальні послуги покладається на Квартирно-експлуатаційний відділ міста Черкаси. Відповідачка направила на адресу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Черкаси лист-вимогу про сплату заборгованості за спожиту військовою частиною НОМЕР_2 , як останнього користувача об`єктом нерухомості, електроенергію. За доводами відповідачки, зобов`язання щодо оплати вартості спожитої електроенергії з моменту укладення договору лягає саме на військову частину НОМЕР_2 , як фактичного користувача та споживача електроенергії, а також на Квартирно-експлуатаційного відділ міста Черкаси, як утримувача відповідного майна, яким наразі користується військова частина НОМЕР_2 .

У додаткових поясненнях, відповідачка вказала, що належним відповідачем у цій справі є військова частина НОМЕР_2 , яка і повинна відшкодувати витрати з використаної електроенергії під час користування адміністративною будівлею загальною площею 356,70 м2 по АДРЕСА_2 , а тому відповідачка просить суд покласти зобов`язання з відшкодування наявної заборгованості за використану електроенергію на військову частину НОМЕР_2 .

У письмових поясненнях військова частина НОМЕР_2 зазначила, що військова частина НОМЕР_2 та Квартирно-експлуатаційний відділ міста Черкаси не перебувають у договірних чи позадоговірних відносинах ні з позивачем, ні з відповідачкою за адресою АДРЕСА_2 . Рішенням військового командування, яке 19.12.2023 погоджене з Черкаською обласною військовою адміністрацією за №566/01/09-03, та згідно з актом примусового відчуження або вилучення майна від 26.12.2023 у Державного підприємства «Черкаський консервний комбінат» вилучено лише частину адміністративної будівлі (літ. 1-А за техпаспортом), загальною площею 356,70 м2, за адресою: АДРЕСА_2 , натомість за технічним паспортом адміністративна будівля (літ А-1) має загальну площу 399,4 м2. Отже, частина адміністративної будівлі (літ. 1-А) площею у 42,7 м2, яка є окремою частиною майнового комплексу та має окремий вхід залишена у розпорядженні іншої особи і питання енергоспоживання цієї частини будівлі не відоме. Частина адміністративної будівлі (літ. 1-А за техпаспортом), загальною площею 356,70 м2, за адресою: АДРЕСА_2 вилучено у Державного підприємства «Черкаський консервний комбінат» відповідно до акту примусового вилучення 26.12.2023, але до 10 січня 2024 року перебувало у розпорядженні відповідачки, про що свідчить відповідне застереження в самому акті примусового вилучення від 26.12.2023 - «Вивіз речей з приміщення до 10.01.2025 підпис Величко». Після 10.01.2024, враховуючи розгляд справ №910/56/24, №910/121/24, №910/935/24 у Господарському суді м.Києва, щодо визнання протиправним примусового вилучення майна, вказане приміщення через його спірний статус, військовою частиною НОМЕР_2 не використовувалось, особовий склад не розміщувався, електроенергія не споживалась, а з 27.02.2024 електроживлення взагалі припинено. Військова частина НОМЕР_2 не має ніякого відношення до виникнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1 від 08.08.2023, а твердження відповідачки не відповідають дійсним обставинам справи.

У додаткових поясненнях військова частина зазначила, що як у акті про примусове відчуження або вилучення майна від 26.12.2023 так і в описі майна, який складено відповідно до вказаного акту (додається) Величко І.М. передала, а військова частина НОМЕР_2 прийняла приміщення і майно в приміщенні лише 24.01.2024. Отже, Величко І.М. мала вільний доступ та користувалась приміщенням та споживала електроенергію упродовж листопада, грудня 2023 та до 24 січня 2024 і саме тому, вона і зобов`язана сплатити за спожиту нею електроенергію.

У письмових поясненнях Квартирно-експлуатаційний відділ міста Черкаси зазначив, що у період з 01.12.2023 до 31.01.2024 Квартирно-експлуатаційний відділ міста Черкаси не перебував у договірних чи позадоговірних відносинах з відповідачкою. Спірне приміщення не використовувалось військовою частиною НОМЕР_2 , особовий склад військової частини НОМЕР_2 у ньому не розміщувався, тому військова частина не зверталась до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Черкаси з приводу організації забезпечення комунальними послугами. Крім цього, відповідачка не здійснила усіх належних заходів щодо припинення договірних відносин, які регулюють питання постачання електричної енергії. Квартирно-експлуатаційний відділ міста Черкаси, як державна установа, яка фінансується за рахунок коштів державного бюджету, не перебуває у договірних відносинах ні з позивачем, ні з відповідачем, тому у відділу відсутні зобов`язання у частині оплати комунальних послуг (електроенергії), яка на думку відповідачки, спожиті військовою частиною НОМЕР_2 .

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 02.06.2025 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено відповідачці строк для подачі відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову у строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали та заперечень на відповідь на відзив (у разі їх наявності) не пізніше 10 днів з дня отримання відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив відповідачці на позов не пізніше 10 днів з дня отримання відзиву.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19.06.2025 задоволено клопотання представника фізичної особи-підприємця Величко Інни Миколаївни про залучення третіх осіб, залучено до участі у справі, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачки - військову частину НОМЕР_2 та Квартирно-експлуатаційний відділ міста Черкаси.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від08.07.2025 відмовлено у задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця Величко Інни Миколаївни про залучення Відокремленого структурного підрозділу «Черкаські міські енергетичні мережі» Акціонерного товариства «Черкасиобленерго» до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачки. З огляду на характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, суд з власної ініціативи призначив справу до розгляду у судовому засіданні об 11 год 30 хв 19.08.2025.

Протокольною ухвалою від 19.08.2025, у зв`язку із технічними проблемами пов`язаними зі здійсненням фіксування судового процесу, суд відклав судове засідання у справі до 14 год 30 хв 26.08.2025.

Протокольною ухвалою від 26.08.2025 суд оголосив перерву у судовому засіданні до 12 год 00 хв 17.09.2025.

Протокольною ухвалою від 17.09.2025 розгляд справи відкладено до 14 год 00 хв 23.09.2025.

Позивач та відповідачка (їх представники) у судове засідання 23.09.2025 не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що є відомості у матеріалах справи. Будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без їх участі до суду не подавали.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

17.09.2025 від відповідачки до суду надійшло клопотання про долучення доказів, у якому відповідачка просила суд поновити строк на подання доказів у справі та приєднати до матеріалів справи листування з Товариством з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» та військовою частиною НОМЕР_2 .

Розглянувши клопотання про долучення доказів, суд зазначає, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 113 Господарського процесуального кодексу України).

Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (стаття 114 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи (стаття 119 Господарського процесуального кодексу України).

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених Господарського процесуального кодексу України. Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і залежно від встановленого вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

Відповідно до положень частини третьої, четвертої, п`ятої статті 80 Господарського процесуального кодексу України відповідач, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Відповідно до частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про поновлення процесуального строку для подання додаткових доказів відповідачка не обґрунтувала причин, які перешкоджали їй подати докази у строк, який встановлений у статті 80 Господарського процесуального кодексу України. Докази, які додані до цього клопотання датовані 17.05.2023, 06.07.2023 та 10.11.2023, і відповідачкою не наведено належних обґрунтувань неможливості подання цих документів разом із подачею відзиву на позовну заяву.

Наведені у клопотанні підстави для поновлення процесуального строку не підтверджують поважність причин такого пропуску, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідачки про поновлення процесуального строку на подання доказів.

У судовому засіданні 23.09.2025 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» є постачальником універсальних послуг на території Черкаської області згідно з абзацом 3 пункту 13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» та додатку 3 до постанови НКРЕКП від 26.10.2018 №1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території.

Згідно з пунктом 7 Постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018 договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який опубліковано у засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

08.08.2023 фізична особа-підприємець Величко Інна Миколаївна подала заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що свідчить про те,що вона приєдналося до умов договору на умовах комерційної пропозиції постачальника «Малі непобутові споживачі»

В цей же день, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» (постачальник) та фізичною особо-підприємцем Величко Інною Миколаївною було підписано договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1 (далі - договір постачання електричної енергії).

За умовами цього договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (пункт 2.1 договору постачання електричної енергії).

Точки комерційного обліку, в яких відбувається зміна власника електричної енергії, визначаються в договорі споживача з ОСР, а присвоєні для них ЕІС-коди вказуються у заяві-приєднання, яка є додатком №1 до цього договору (пункт 2.3 договору постачання електричної енергії).

Датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата зазначена у заяві-приєднанні (пункт 3.4 договору).

Споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору (абзац 1 пункту 5.1 договору постачання електричної енергії).

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (пункт 5.8 договору постачання електричної енергії).

Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або у спосіб, зазначений в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем (пункт 5.10 договору постачання електричної енергії).

Якщо споживач не здійснив оплату за цим договором в строки, передбачені комерційною пропозицією, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ (з урахуванням особливостей, встановлених для вразливих споживачів) (пункт 5.11 договору постачання електричної енергії).

У разі виникнення у споживача заборгованості за постачання електричної енергії за цим договором споживач повинен звернутися до постачальника із заявою про складення графіка погашення заборгованості на строк не більше 12 місяців та за вимогою постачальника подати довідки, що підтверджують неплатоспроможність споживача. Графік погашення заборгованості оформляється додатком до цього договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. Укладення сторонами та дотримання споживачем графіка погашення заборгованості не звільняє Споживача від здійснення поточних платежів за цим договором (пункт 5.12 договору постачання електричної енергії).

Постачальник має право звернутися до оператора системи з вимогою про відключення об`єкта споживача від електроживлення у випадку порушення споживачем строків оплати за спожиту електричну енергію за цим договором, у тому числі за графіком погашення заборгованості (пункт 8.1 договору постачання електричної енергії).

Припинення електропостачання не звільняє споживача від обов`язку сплатити заборгованість постачальнику за спожиту електричну енергію за цим договором (пункт 8.2 договору постачання електричної енергії).

Рахунки, акти приймання-передавання, акти звірки, будь-які повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені в письмовій формі та/або надіслані на електронну пошту, рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто отримані споживачем (уповноваженою особою споживача за довіреністю) за зазначеними у цьому договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення (день надсилання на електронну пошту) або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача (пункт 13.8 договору постачання електричної енергії).

Невід`ємною частиною договору є додатки: додаток №1 «Заява-приєднання» та додаток №3 «Комерційна пропозиція» (пункт 14.1 договору постачання електричної енергії).

Договір підписаний уповноваженими представниками постачальника та споживача та скріплений печатками підприємств.

Відповідно до заяви-приєднання, зокрема пункту 6 постачання електричної енергії здійснюється у частину адміністративної будівлі (літ А-1 за техпаспортом) для розміщення внутрішньо переміщених осіб за адресою вулиця Чигиринська, 13, місто Черкаси, яка перебуває у користуванні фізичної особи-підприємця Величко Інни Володимирівни на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №2228 від 25.07.2022.

Представники сторін під час розгляду справи погодились з тим, що у договорі постачання електричної енергії у реквізитах споживача було допущено технічну помилку та неправильно вказано по-батькові споживача «Володимирівна», замість правильного «Миколаївна», яка була у подальшому виправлена шляхом укладення між споживачем та постачальником додаткової угоди №1 від 26.12.2024 до договору постачання електричної енергії.

До договору між позивачем та відповідачкою підписано додаток 3 Комерційна пропозиція «Малі непобутові споживачі» (далі - комерційна пропозиція).

Ціна для колективних побутових споживачів (крім гуртожитків), а також споживачів (цілі споживання), які визначені в абзацах одинадцятому-чотирнадцятому пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» за весь обсяг споживання становить - 2,20 грн за кВт/год (без ПДВ). Ціна для гуртожитків за весь обсяг споживання становить - 2,20 грн за кВт/год (без ПДВ).

Оплата за постачання електричної енергії здійснюється споживачем у формі попередньої 100% оплати всього очікуваного обсягу споживання електричної енергії у розрахунковому періоді у термін не пізніше 25 числа місяця, що передує розрахунковому періоду. Остаточний розрахунок за фактично поставлену (спожиту) електричну енергію Споживач зобов`язаний провести (здійснити) в термін не пізніше 5 робочих днів від дня отримання рахунка (розділ 3 комерційної пропозиції).

Термін виставлення остаточного рахунку споживачу до 5 числа місяця наступного за розрахунковим. Споживач зобов`язаний отримати від постачальника рахунок (рахунки) та акт (акти) прийняття-передавання товарної продукції за розрахунковий період, впродовж трьох робочих днів підписати їх та повернути постачальнику або надати заперечення щодо них в строк наданий для підписання. У разі ненадання заперечень, неповернення чи неотримання розрахункових документів споживачем, постачальник направляє йому примірники таких розрахункових документів. 3 моменту отримання споживачем примірників розрахункових документів вони вважаються належним чином підписаними зі сторони споживача. Розрахункові документи вважаються отриманими споживачем у випадках передбачених пунктом 13.8. договору (розділ 4 комерційної пропозиції).

Договір набирає чинності з дня наступного за днем отримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» заяви-приєднання споживача до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, у якій вказано про обрання цієї комерційної пропозиції, а також підписання сторонами паперового примірника договору та комерційної пропозиції. Договір вважається укладений на термін до 31.12.2023. Договір може бути пролонгований з тими ж умовами на термін до 31 грудня кожного наступного календарного року за умови відсутності письмового повідомлення від однієї із сторін про намір розірвання договору за 20 днів до дати припинення дії договору (розділ 10 комерційної пропозиції).

Протягом грудня 2023 року - січня 2024 року позивач поставив до приміщення відповідачки електричну енергію обсягом 35969 кВт*год на загальну суму 94958,16 грн, що підтверджено актами прийняття-передавання товарної продукції за грудень 2023 року від 31.12.2023 та за січень 2024 року від 31.01.2024, які підписані уповноваженим представником постачальника та відповідачкою особисто та скріплені печатками позивача та відповідача.

Позивач виставив відповідачці рахунки остаточного розрахунку: №1 від 17.12.2024 за грудень 2023 року на суму 82389,12 грн та №1 від 17.10.2024 за січень 2024 року на суму 12569,04 грн. Згідно з цими рахунками, відповідачкою у грудні 2024 року сплачено 30595,36 грн, у січні 2024 року - 14649,76 грн.

Рахунки остаточного розрахунку №1 та №1 від 17.10.2024 підписані відповідачкою, що свідчить про її обізнаність з сумою заборгованості за договором.

Станом на жовтень 2024 року відповідачка частково оплатила вартість поставленої електричної енергії, внаслідок чого її заборгованість з урахуванням часткових оплат становила 49958,16 грн, що підтверджено актом звірки взаємних розрахунків, який підписаний відповідачкою та позивачем.

18.10.2024 між позивачем та відповідачкою було підписано договір про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію №1-Р/2024 (далі - договір реструктуризації). За умовами цього договору кредитор та боржник домовилися про реструктуризацію дебіторської заборгованості за спожиту електричну енергію, яка використана боржником за грудень 2023 року - січень 2024 року згідно з договором постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1 від 08.08.2023, шляхом розстрочення на 3 календарних місяці (пункт 1.1 договору реструктуризації).

Сума заборгованості, що підлягає реструктуризації відповідно до пункту 1.1 договору, становить 49958,16 грн (пункт 1.2 договору реструктуризації).

Боржник зобов`язується сплатити у повному обсязі заборгованість зазначену у пункті 2.1 договору за графіком погашення заборгованості за спожиту електричну енергію: до 25.10.2024 - 16652,72 грн; до 23.11.2024 - 16652,72 грн; до 25.12.2024 - 16652,72 грн, шляхом перерахування щомісяця коштів на поточний рахунок кредитора не пізніше зазначеного числа відповідного календарного місяця (пункт 2.2 договору реструктуризації).

Відповідачка порушила умови договору реструктуризації та у строки, які визначені у графіку реструктуризації, не розрахувалась з позивачем. Після укладення договору реструктуризації, відповідачка частково сплатила кошти у розмірі: 02.11.2024 - 1100,00 грн та 3000,00 грн, 03.11.2024 - 3000,00 грн, 29.03.2025 - 3000,00 грн.

Загальний розмір заборгованість відповідачки перед позивачем за поставлену електричну енергію у грудні 2023 року - січні 2024 року з урахуванням часткових оплат відповідачкою, станом на момент звернення позивача з цим позовом до суду становить 39858,16 грн.

У зв`язку із наявною заборгованістю, позивач звернувся до оператора системи розподілу - Черкаської міської філії Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» з вимогою припинити електропостачання відповідачці. Постачання електричної припинено 27.02.2024, що підтверджено актом здачі-прийняття робіт за рахунком №249 від 27.02.2024.

На підтвердження оплати оператору системи розподілу рахунку №249 від 27.02.2024 на оплату вартості робіт з відключення електроустановки відповідачки, позивачем надано платіжну інструкцію №26 від 29.03.2024 на суму 74863,11 грн, до якої також входить сума 393,89 грн. У призначені платежу зазначено «За відключення-підключення зг.рах. №№1, 249, 253, 257, 329, 345, 358, 368, 391-394, 397-399, 403, 406, 7721190 в т.ч. ПДВ 20% - 12477,19 грн».

Судом також встановлено, що 22.11.2023 між фізичною особою-підприємцем Величко І.М. (позичкодавець) та військовою частиною НОМЕР_2 (користувач) було укладено договір про надання приміщення у безоплатне користування (далі - договір користування). За умовами цього договору позичкодавець передає у виключне строкове та безоплатне користування користувачу частину адміністративної будівлі (літ А-1 за техпаспортом), загальною площею 356,70 м2, за адресою АДРЕСА_3 , а користувач приймає у виключне строкове та безоплатне користування у позичкодавця вищевказане приміщення (частина приміщення) для розташування особового складу військової частини НОМЕР_2 (пункт 1.1 договору користування).

Передача частини приміщення оформлюється двостороннім актом приймання-передачі, який підписується уповноваженими представниками обох сторін, який є невід`ємною частиною цього договору (пункт 1.2 договору користування).

За цим договором користувач безоплатно, з відшкодуванням вартості комунальних послуг (водопостачання, електроенергії, опалення, вивозу сміття та інше) згідно з діючими тарифами користується частиною приміщення відповідно до його призначення, але не обмежуючись цим здійснює також і інше користування частиною приміщення, метою якого є задоволення будь-яких інших потреб користувача (пункт 1.4 договору користування).

За цим договором частина приміщення надається у користування на період дії воєнного стану в Україні та протягом одного місяця після його закінчення (пункт 1.5 договору користування).

Користувач серед іншого зобов`язаний протягом строку користування частиною приміщення вчасно надавати інформацію до КЕВ міста Черкаси для оплати наявних комунальних послуг (водопостачання, електроенергії, опалення, вивозу сміття та інше) згідно з діючими тарифами і вчасно вносити плату за комунальні послуги, за винятком часу, протягом якого користувач не міг здійснювати користування частиною приміщення через обставини, за які він не відповідає (пункт 2.3.3 договору користування).

Цей договір набирає чинності з дати підписання і діє до строк користування зазначеного у пункті 1.5 договору (пункт 5.1 договору користування).

Договір підписаний позичкодавцем особисто та командиром військової частини та скріплений їх печатками.

22.11.2023 між сторонами за договором підписано акт приймання-передачі, відповідно до якого позичкодавець передав, а користувач прийняв у користування частину приміщення площею 356,70 м2 за адресою вулиця Чигиринська, 13, місто Черкаси для розташування особового складу військової частини НОМЕР_2 .

26.12.2023 військовою частиною НОМЕР_2 за погодженням з начальником Черкаської обласної військової адміністрації було складено акт про примусове відчуження або вилучення майна, згідно з яким здійснено вилучення майна, власником якого є держава в особі Фонду державного майна України, яке перебуває на балансі Державного підприємства «Черкаський консервний комбінат» та знаходиться за адресою місто Черкаси вулиця Чигиринська, 13.

Позивач звернувся з цим позовом до відповідачки за примусовим стягненням заборгованості у сумі 39858,16 грн разом із нарахованими неї річними та інфляційними, а також витратами на здійснення робіт з припинення електроживлення.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при прийнятті рішення та оцінка аргументів учасників справи.

Предметом спору у цій справі є вимога позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за поставлену електричну енергію разом із нарахованими на неї 3% річними та інфляційними втратами, а також відшкодування витрат на здійснення з припинення електроживлення.

Закон України «Про ринок електричної енергії» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон): споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання; електропостачальник - суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу; малий непобутовий споживач - споживач, який не є побутовим споживачем і купує електричну енергію для власного споживання, електроустановки якого приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 50 кВт.

На виконання Закону Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила, ПРРЕЕ), що регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем (для власного споживання).

Відповідно до розділу І пункту 1.1.2 Правил договір про постачання електричної енергії споживачу - домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами; постачання електричної енергії - продаж електричної енергії споживачу відповідно до умов договору; споживання електричної енергії - користування електричною енергією споживачем за допомогою електрообладнання для задоволення потреб споживача відповідно до укладених договорів.

Згідно з пунктом 1.2.8 Правил постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється на основі Типового договору про постачання електричної енергії (додаток 6 до Правил) та укладається в установленому Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору.

Судом встановлено, що позивач є постачальником універсальних послуг та здійснює постачання електричної енергії на території Черкаської області.

Судом також встановлено та визнається обома учасниками справи, що у користуванні відповідачки перебувала частина адміністративної будівлі (літ А-1 за техпаспортом) для розміщення внутрішньопереміщених осіб, за адресою вулиця Чигиринська, 12, місто Черкаси. Вказане майно було у користуванні відповідачки на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 25.07.2022.

Відповідно до статей 634, 635 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов цього договору, який опублікований у засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачка приєдналася до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору. За умовами цього договору позивач, як постачальник, зобов`язався постачати електричну енергію відповідачці, а вона - оплачувати вартість спожитої (купленої) електричної енергії. Місце постачання електричної енергії адміністративна будівля (літ А-1 за техпаспортом) за адресою вулиця Чигиринська, 12, місто Черкаси.

На виконання умов договору у грудні 2023 року, січні 2024 року позивач поставив до приміщення, яке перебуває у користуванні відповідачки електричну енергію обсягом 35969 кВт*год на загальну суму 94958,16 грн, що підтверджено актами прийняття-передавання товарної продукції за грудень 2023 року від 31.12.2023 на суму 82389,12 грн та за січень 2024 року від 31.01.2024 на суму 12569,04 грн, які підписані представником постачальника та відповідачкою особисто та скріплені печатками позивача та відповідачки.

Позивач виставив відповідачці рахунки остаточного розрахунку: №1 від 17.12.2024 за грудень 2023 року на суму 82389,12 грн та №1 від 17.10.2024 за січень 2024 року на суму 12569,04 грн, які відповідачка також підписала особисто.

Відповідачка у грудні 2024 року частково сплатила заборгованість у сумі 30595,36 грн, а у січні 2024 року - 14649,76 грн, її заборгованість станом на жовтень 2024 року становила 49958,16 грн, що підтверджено актом звірки взаємних розрахунків, який підписаний між відповідачкою та позивачем.

На цю суму між позивачем та відповідачкою було підписано договір про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію, за умовами якого відповідачка зобов`язалась сплатити суму заборгованості до кінця 2024 року: до 25.10.2024 - 16652,72 грн; до 23.11.2024 - 16652,72 грн; до 25.12.2024 - 16652,72 грн.

Після укладення договору реструктуризації відповідачка сплатила на користь позивача 10100,00 грн, її заборгованість становить 39858,16 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивачем належними та допустимим доказами підтверджено виконання своїх зобов`язань за договором у частині постачання відповідачці електричної енергії, також позивач обґрунтував розмір заборгованості відповідачки за спожиту електричну енергію за спірний період грудень 2023 року - січень 2024 року у розмірі 39858,16 грн. Наявність заборгованості за отриману електричну енергію підтверджено самою відповідачкою у договорі про реструктуризацію та у акті взаємних розрахунків .

У пункті 5.11 договору визначено, що якщо споживач не здійснив оплату за цим договором у строки, які передбачені комерційною пропозицією, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ (з урахуванням особливостей, встановлених для вразливих споживачів).

Відповідачка не оплатила вартість спожитої електричної енергії, що стало підставою для звернення позивача до оператора системи розподілу із вимогою про припинення електроживлення об`єкта відповідачки.

Пунктом 7.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії визначено, що витрати оператора системи на здійснення робіт з припинення та відновлення електроживлення електроустановки споживача (повторне підключення електроустановки) покриваються за рахунок коштів ініціатора здійснення цих робіт, які відшкодовуються йому споживачем (крім випадків, визначених цим пунктом), якщо припинення постачання (розподілу або передачі) електричної енергії споживачу здійснювалося у встановленому цими Правилами порядку.

Постачання електричної енергії до приміщення було припинено 29.03.2024, що підтверджено актом здачі-прийняття робіт за рахунком №249 від 27.02.2024. Позивач оплатив оператору системи розподілу 393,89 грн вартості робіт з відключення електроустановки.

У судовому засіданні відповідачка не заперечувала розміру заборгованості, проте вважає, що ця заборгованість повинна бути стягнута з військової частини НОМЕР_2 .

У матеріалах справи міститься договір про надання приміщення у безоплатне користування, за умовами якого відповідачка передала у строкове та безоплатне користування частину адміністративної будівлі (літ А-1 за техпаспортом), загальною площею 356,70 м2, за адресою АДРЕСА_3 . На виконання цього договору між сторонами був підписаний акт приймання-передачі нежитлового приміщення.

За умовами цього договору військова частина зобов`язалась протягом строку користування частиною приміщення вчасно надавати інформацію до КЕВ міста Черкаси для оплати наявних комунальних послуг (водопостачання, електроенергії, опалення, вивозу сміття та інше) згідно з діючими тарифами і вчасно вносити плату за комунальні послуги, за винятком часу, протягом якого користувач не міг здійснювати користування частиною приміщення через обставини, за які він не відповідає. Також військова частина НОМЕР_2 зобов`язалась відшкодовувати вартість комунальних послуг (водопостачання, електроенергії, опалення, вивозу сміття та інше) згідно з діючими тарифами (пункт 1.4 договору користування)

Відповідно до частини 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора (стаття 511 Цивільного кодексу України).

З аналізу змісту договору про надання приміщення у безоплатне користування військова частина НОМЕР_2 , як користувач, взяла на себе зобов`язання з відшкодування вартості отриманих комунальних послуг перед позичкодавцем - фізичною особою-підприємцем Величко Інною Миколаївною, а не перед постачальниками комунальних послуг, у тому числі позивачем, як постачальником електричної енергії. Не містить цей договір і положень, які б породжували для користувача зобов`язань щодо позивача у справі (зокрема проводити оплату вартості електричної енергії за відповідачку), оскільки між ВЧ НОМЕР_2 та постачальником електричної енергії відсутні відносини, натомість на цей час діяв договір про постачання електричної енергії №1.

Суд не надає оцінку доводами третьої особи у частині заперечень щодо передачі у безоплатне користування ВЧ НОМЕР_2 тільки частини спірного приміщення, водночас, враховує той факт, що договір про надання приміщення у безоплатне користування від 22.11.2023, який укладений між фізичною особою-підприємцем Величко І.М. (позичкодавець) та військовою частиною НОМЕР_2 (користувач) не визнано недійсним, не розірвано, що у відповідності до положень статті 204 Цивільного Кодексу України свідчить про те, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд також не надає оцінку акту про примусове відчуження або вилучення майна військовою частиною НОМЕР_2 від 26.12.2023, оскільки за актом приймання-передачі від 22.11.2023 вказане приміщення було передано у користування цій же військовій частині, на підставі договору про надання приміщення у безоплатне користування. Доказів його повернення відповідачці матеріали справи не містять.

Наведені відповідачкою доводи щодо відсутності у неї зобов`язання з оплати вартості поставленої електричної енергії спростовані доводами позивача щодо наявністю між ним та відповідачкою договірних відносин, у яких відсутні інші особи, які зобов`язувались оплачувати вартість електричної енергії за відповідачку. Також судом враховано той факт, що відповідачка погодилась з сумою вартості поставленої електричної енергії за спірний період, шляхом підписання актів приймання-передачі товарної продукції, рахунків, акту взаєморозрахунків, договору реструктуризації, тому суд вважає, що відповідачка не довела, що у неї відсутній обов`язок перед позивачем відшкодувати заборгованість у сумі, яку вона визнала.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем належними та допустимим доказами підтверджено розмір заборгованості відповідачки за спожиту електричну енергію за період грудень 2023 року - січень 2024 року у розмірі 39858,16 грн, а тому вимога про її стягнення є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, на підставі умов договору відповідачка зобов`язана відшкодувати витрати на здійснення робіт з припинення її електроустановки у сумі у сумі 393,89 грн, тому ця вимога також підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 193 Господарського Кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

На підставі наведених положень статті 625 Кодексу позивач нарахував відповідачці 3 % річних за період з 25.10.2024 до 28.05.2025 у сумі 750,09 грн та інфляційні витрати за цей період у сумі 3272,27 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок судом встановлено, що він здійснений без врахування умов договору про реструктуризацію, згідно з яким сторони погодили та змінили строки оплати заборгованості відповідачкою, відповідно змінивши і строк з якого позивач мав право на нарахування 3% річних та інфляційних витрат.

За договором про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію відповідачка зобов`язалась сплатити у повному обсязі заборгованість за графіком погашення заборгованості за спожиту електричну енергію: до 25.10.2024 - 16652,72 грн; до 23.11.2024 - 16652,72 грн; до 25.12.2024 - 16652,72 грн.

Отже, враховуючи умови сплати заборгованості судом було здійснено розрахунок з врахуванням цього графіку сплати заборгованості. За розрахунком суду розмір 3% річних становить 506,31 грн, а розмір інфляційних витрат за цей період становить 2317,86 грн.

Відповідачкою будь-яких контррозрахунків розміру 3% річних та інфляційний витрат суду не надано, як і доказів сплати заборгованості, тому враховуючи усе вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» підлягають до часткового задоволення у частині стягнення з відповідачки на користь позивача 39858,16 грн заборгованості, 393,89 грн витрат на здійснення робіт з припинення енергоживлення, інфляційних витрат у сумі 2317,86 грн та 506,31 грн 3% річних.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, сплачена ним сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у сумі 2356,84 грн.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця Величко Інни Миколаївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» (вулиця Благовісна, 166, місто Черкаси, 18002, ідентифікаційний код 42474208) 39858,16 грн заборгованості, 393,89 грн витрат на здійснення робіт з припинення енергоживлення, 2317,86 грн інфляційних витрат, 506,31 грн 3% річних та 2356,84 грн судового збору.

3.В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене 10.10.2025.

Суддя О.І.Кучеренко