СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Харків Справа № 922/374/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Склярук О.І., суддя Россолов В.В. , суддя Хачатрян В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін у судове засідання апеляційну скаргу відповідача , вх. №1644 Х/1, на рішення господарського суду Харківської області від "30" червня 2025 р. (суддя Жигалкін І. П . ) у справі №922/374/25

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Новаторг», м. Харків,

про стягнення 108 984,88 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 30.06.25 у справі №922/374/25 задоволено позов . Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Новаторг» (адреса: 61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 66, код, ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) заборгованість в розмірі 108984,88 грн належних платежів та зборів, а також суму судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням, апелянт звернувся до Східного апеляційного господарського суду зі скаргою.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що господарським судом першої інстанції неналежним чином з`ясовано усі обставини по справі, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідач зазначає, що чинне законодавство покладає відповідальність за збереження вантажу саме на перевізника, окрім випадків, коли саме перевізник не доведе, що втрата вантажу сталася з незалежних від нього причин.

Крім того, саме на перевізника покладається обов`язок забезпечення належного стану вагонів, що подаються для перевезення.

Залізнична накладна № 43214915 від 30 вересня 2024 року підтверджує, що вагон №24093130 був переданий АТ «Укрзалізниця» під відповідальність для здійснення перевезень залізничними коліями, внаслідок чого АТ «Укрзалізниця» отримала повноваження утримувати такий вагон відповідно до норм чинного законодавства, а тому саме перевізник має нести відповідальність за пошкодження вагона, його допоміжного обладнання та вантаж, який провозиться у вказаному вагоні.

На думку відповідача з боку позивача не надано жодного доказу, на підтвердження факту того, що затримка вантажу сталася з причин, що не залежали від перевізника та не доведено, що псування вантажу сталося не з вини перевізника. Зважаючи на те, що витрати були понесені Позивачем через затримку вагонів внаслідок пожежі, яка сталася під час перебування вагонів під відповідальністю позивача, а отже з вини останнього, підстави для стягнення грошових коштів з відповідача відсутні.

Для розгляду справи шляхом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В. С. , суддя Сгара Е. В.

Втім відповідною ухвалою Східного апеляційного господарського суду апеляційна скарга , залишена без руху з підстав висвітлених у вказаній ухвалі.

До канцелярії Східного апеляційного господарського суду надійшло клопотання щодо виконання вимог ухвали , якими були усунуті встановлені раніше недоліки.

Для розгляду справи шляхом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями , у зв`язку з відпусткою судді Сгари Е. В. , визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В. С. , суддя Россолов В. В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача , вх. №1644 Х/1, на рішення господарського суду Харківської області від "30" червня 2025 р. у справі №922/374/25. Встановлено учасникам справи строк до 15.08.2025 включно для подання відзивів на апеляційну скаргу з доказами їх надсилання (доданих до них документів) іншим учасникам справи. Розглядати справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано матеріали оскарження по справі №922/374/25 з Господарського суду Харківської області.

Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали від учасників справи не надійшло.

Колегія суддів зауважила , що на час винесення даної ухвали, в Україні введено дію воєнного стану, а також особливий режим роботи Східного апеляційного господарського суду, що може привести до подовження процесуальних строків розгляду справи.

На адресу суду апеляційної інстанції з Господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи №922/374/25 .

Позивачем у встановлені строки відзив на означену апеляційну скаргу надано не було.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на нижче викладене.

Судом першої інстанції було встановлено наступні обставини справи.

Між Акціонерним товариством «Українська залізниця» (далі Позивач, Перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Новаторг» (далі Відповідач, Замовник) було укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 2828942 від 01.08.2022 (далі - Договір) шляхом оформлення в електронному вигляді «Заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 43-4499645/2022-0003 від 01.08.2022», яка погоджена перевізником шляхом надання електронного «Повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 43-4499645/2022-0003 від 01.08.2022». Текст публічного Договору знаходиться у загальному доступі на веб-сайті http://uz-cargo.com/.

Згідно повідомлення про укладення Договору Позивачем засвідчено прийняття від Позивача в цілому пропозиції (акцепту) укладання Договору та присвоєно Замовнику коди: відправника/одержувача 9645, платника 2828942 та відкрито особовий рахунок з ідентичним номером. Код платника використовується для ідентифікації договірних відносин як номер Договору.

Вагон № 24093130 (власник LDZ CARGO, орендар ТОВ «Topaz Logistics») прибув на станцію Есхар на адресу ТОВ «ТК «НОВАТОРГ» під навантаження 25.09.2024.

При комерційному огляді було виявлено наявність монтажної піни на даху вагону та верхніх люках, складено акт загальної форми від 25.09.2024 № 210.

В подальшому після навантаження вагон переданий до перевезення Відповідачем та прийнятий до перевезення Позивачем 30.09.2024 у відповідності до пункту 6.1. розділу I «Приложения 1 к СМГС» за накладною № 43214915, за якою надано вантаж, а саме: муку пшеничну загальною кількістю 1357 місць, масою 67850,00 кг, що належав ТОВ «ТК «НОВАТОРГ».

По прибуттю 08.10.2024 вагону № 24093130 на станцію Бар регіональної філії «ПівденноЗахідна залізниця» АТ «Укрзалізниця» було виявлено задимлення, яке усунене силами фахівців Жмеринського РУ ГУ ДСНС України у Вінницькій області, складений акт про пожежу від 08.10.2024 за участю фахівців Жмеринського РУ ГУ ДСНС України у Вінницькій області, акт службового розслідування пожежі комісією Позивача від 08.10.2024, в якому зроблений висновок про те, що причиною пожежі є потрапляння малокалорійного джерела запалювання на горючі матеріали, також складені акти загальної форми станції Бар від 08.10.2024 № 916, від 09.10.2024 № 917.

В подальшому для комісійної перевірки вказаний вагон був відправлений на станцію Могилів-Подільський регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця», де о 08 год 40 хв 09.10.2024 вагон № 24093130 був затриманий для комісійного огляду в присутності представника вантажовідправника ТОВ «ТК «НОВАТОРГ», складений акт загальної форми від 09.10.2024 № 269 про виявлене у вагоні № 24093130 та зазначено про затримання вагону 09.10.2024 з 08 год 40 хв в очікуванні представника вантажовідправника ТОВ «ТК «НОВАТОРГ». Згідно з викладеним в даному акті, були виявлені порушення Глави 11 розділу 2 п. 2.1. Технических условий размещения и крепления грузов Приложение 3 к СМГС.

Також, по станції Могилів-Подільський регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» 09.10.2024 складений акт технічного стану вагону форми ГУ-106 № 1 та в подальшому складений комерційний акт від 18.10.2024 № 331904/1, в складанні та підписанні якого брав участь представник Відповідача Виниченко І.П.

Після закінчення затримки вагону № 24093130, 18.10.2024 о 22 год 30 хв складений акт загальної форми від 18.10.2024 № 278.

Згідно акту загальної форми від 24.10.2024 № 319, нараховані платежі, пов`язані з затримкою вагону № 24093130 на загальну суму 52 675,98 грн (без ПДВ), у тому числі:

- плата за користування (230 год) 8 135,60 грн;

- маневрова робота 3 007,40 грн;

- охорона 28 367,28 грн;

- видача довідок 544,80 грн;

- плата за зберігання вантажу 12 580,30 грн;

- зняття ЗПП 40,60 грн.

У подальшому вагон № 24093130 був затриманий 18.10.2024 о 22 год 40 хв згідно листа вантажовідправника ТОВ «ТК «НОВАТОРГ» від 18.10.2024 № 18/10-1, після закінчення затримки 24.10.2024 о 16 год 40 хв складений акт загальної форми від 25.10.2024 № 327, нараховані платежі на суму 32 856,66 грн (без ПДВ), у тому числі:

- плата за користування (138 год 10 хв) 5 673,40 грн;

- маневрова робота 1 503,70 грн;

- охорона 17 020,36 грн;

- видача довідок 272,40 грн;

- плата за зберігання вантажу 8 386,80 грн.

Вагон № 24093130 був затриманий з 16 год 43 хв 24.10.2024 до 14 год 43 хв 25.10.2024 по причині відсутності змін в ЦБД митниці, складений акт загальної форми від 25.10.2024 №329, нараховані платежі на суму 5 288,10 грн (без ПДВ), у тому числі:

- плата за користування (22 год) 904,50 грн;

- телеграфні повідомлення 272,40 грн;

- охорона 2 713,40 грн;

- видача довідок 272,40 грн;

- плата за зберігання вантажу 1 397,80 грн.

Загальна сума становить 90 820,74 грн без ПДВ.

Загальна сума всіх платежів, які підлягають стягненню, складає 108 984,88 грн з ПДВ.

Відповідно до пункту 1.10. Правил розрахунків за перевезення вантажів на станцію відправлення Есхар зі станції Могилів-Подільський надійшли акти загальної форми від 24.10.2024 № 319, від 25.10.2024 № 327, від 25.10.2024 № 329 з розрахунком платежів, пов`язаних із затримкою вагону № 24093130 по станції Могилів-Подільський, оформлені накопичувальні картки форми ФДУ-92 на загальну суму 90 820,74 грн (без ПДВ):

- № 06110062 на суму 52 675,98 грн;

- № 06110063 на суму 32 856,66 грн;

- № 06110064 на суму 5 288,10 грн.

Відповідальним представником ТОВ «ТК «НОВАТОРГ» Палаженком було ініційовано оформлення паперових версій накопичувальних карток та підписання їх з такими зауваженнями: «Вимушений простій вагону стався через порушення АТ «Українська залізниця» своїх зобов`язань, як перевізника, внаслідок чого сталася пожежа, що призвела до втрати вантажу свого цільового призначення та понесення збитків ТОВ «ТК «НОВАТОРГ».

З огляду на це, ТОВ «ТК «НОВАТОРГ» вважає, що вимога АТ «Українська залізниця» не підлягає задоволенню».

Відмови від підпису накопичувальних карток та перехід на паперову форму документів засвідчені актами загальної форми станції Есхар від 07.11.2024 № 253, 255, 256.

Загальна сума заборгованості за трьома накопичувальними картками №№ 061104 з урахуванням ПДВ склала 108 984,88 грн.

Апеляційний суд звертає увагу, що контррозрахунку чи то заперечень до здійснених Позивачем нарахувань Відповідачем не надано у матеріалах справи .

Позивачем була надіслана Відповідачу 18.12.2024 рекомендованим листом претензія від 17.12.2024 № Д-02-06/716 по стягненню платежів, пов`язаних із затримкою вагону №24093130 по станції Могилів-Подільський з причини комерційної несправності (порушення технічних умов розміщення та закріплення вантажів, що призвело до пожежі) та копії документів, що підтверджують обставини затримки вагону.

Позивач зазначає, що відповіді на претензію не отримано, оплата у добровільному порядку претензійних вимог не здійснена.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до господарського суду і з даним позовом.

Як зазначалося вище, у позові у справі задоволено .

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, апеляційний суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором перевезення.

Згідно з ч. 1 статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з частиною 5 статті 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (далі за текстом - Статут), визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Відповідно до статті 3 дія цього Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

Статтею 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Як встановлено апеляційним судом вище, Позивачем здійснювалось перевезення вантажу за накладною № 43214915 у вагоні № 24093130, що слідував зі станції відправлення Есхар до станції Кишиневу (республіка Молдова).

Так суд вказує, що згідно наданих до матеріалів справи актів загальної форми від 24.10.2024 № 319, від 25.10.2024 № 327, від 25.10.2024 № 329 з розрахунком платежів, пов`язаних із затримкою вагону № 24093130 по станції Могилів-Подільський, оформлені накопичувальні картки форми ФДУ-92 на загальну суму 90 820,74 грн (без ПДВ):

- № 06110062 на суму 52 675,98 грн;

- № 06110063 на суму 32 856,66 грн;

- № 06110064 на суму 5 288,10 грн.

Пунктом 1.10 Правил розрахунків за перевезення вантажів (затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року №864/5085) передбачено, що «платежі, збори, які виникли через затримку вагонів (контейнерів) з вантажами під час перевезення з вини відправника, оформляються станцією затримки відповідними документами, які надсилаються на станцію відправлення для стягнення цих платежів, зборів з відправника».

Пунктом 9 Правил зберігання вантажів визначено, що за зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки. Факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми.

Відповідно до пункту 1 Правил складання актів, затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 N 334, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за N 567/6855 при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти та акти загальної форми.

Акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу, і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства (пункт 3 Правил складання актів).

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм чинного законодавства належним і допустимим доказом на підтвердження факту настання відповідних подій - затримки вагонів на станції є акт загальної форми ГУ-23, що складений згідно з Додатком N 6 до Правил користування.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 904/5743/16.

Судова колегія зазначає , що складені Позивачем Акти загальної форми ГУ-23 підтверджують факт затримки вагонів у встановленому законом порядку із зазначенням початку та закінчення затримки вагонів, а відтак згідно положень частини 1 статті 26 Закону України «Про залізничний транспорт» є підставою для майнової відповідальності Відповідача.

Крім того, згідно пункту 6.1. Розділу І Додатку 1 до СМГМ встановлено, що навантажений відправником вантаж у вагони та контейнери критого типу перевізник приймає до перевезення, оглядаючи зовні стан вагонів та контейнерів, перевіряючи стан люків та дверей, наявність, справність пломб, а також відповідність знаків на пломбах відомостям, вказаним у накладній.

Статтею 19 § 6 СМГС передбачено: особа, що здійснює навантаження, несе відповідальність за встановлення придатності вагонів для перевезення конкретного вантажу, дотримання технічних вимог по розміщенню та закріпленню вантажів у вагонах, а також за усі наслідки незадовільного навантаження.

Статтею 28 § 6 СМГС визначено: якщо перешкода до перевезення вантажу або його видачі виникла по причинам, які не залежать від перевізника, перевізнику повинні бути сплачені додаткові провізні платежі та витрати, понесені ним у зв`язку з перешкодою, а також неустойки, якщо вони передбачені національним законодавством.

Статтею 32 § 1 СМГС встановлено: перевізнику повинні бути відшкодовані всі витрати, які пов`язані з перевезенням вантажу, не передбачені застосованими тарифами та викликані причинами, які не залежать від перевізника. Зазначені витрати встановлюються на дату їх виникнення окремо для кожної відправки та підтверджуються відповідними документами.

Також, Позивач у позовній заяві та Відповідач у відзиві на позовну заяву посилаються на пункт 2.1.5 Договору, де встановлений обов`язок Замовника відшкодовувати Перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів з причин, що не залежать від Перевізника, які виникли на станціях залізниць України.

Статтею 39 § 2 СМГС передбачено: «Перевозчик освобождается от ответственности за утрату, недостачу, повреждение (порчу) груза, принятого к перевозке, если они произошли: 4) по причинам, связанным с погрузкой или выгрузкой груза, если погрузка или выгрузка производилась отправителем или получателем; 7) вследствие того, что отправитель произвел погрузку груза в непригодный для перевозки данного груза вагон или контейнер;».

Глава 11 Приложения 3 к СМГС, пункт 2.1: «Погрузка груза должна производиться в вагоны, очищенные от остатков ранее перевозимого груза, средств крепления, мусора, грязи», «конструктивные зазоры кузова крытого вагона, которые могут явиться причиной повреждения или потери груза, должны быть заделаны изнутри вагона. Способ заделки зазоров должен обеспечивать сохранность вагона», «использование монтажной пены и других аналогичных материалов не допускается».

Глава 11 Приложения 3 к СМГС, пунктами 1.8., 1.9., 2.3 передбачено, що для захисту вантажу від пошкодження виступаючими елементами вагона у необхідних випадках застосовуються прокладний матеріал; вантаж розміщують у міждвірному просторі таким чином, щоб забезпечувалась можливість встановлення огородження; конструктивні зазори кузова вагона, які можуть стати причиною пошкодження або втрати вантажу, повинні бути закладені зсередини вагона способом, передбаченим умовами перевезення визначеного вантажу.

З огляду на викладене вище, враховуючи надані Позивачем докази апеляційний суд дійшов висновку, що факт затримки вагону № 24093130 підтверджується матеріалами справи, а саме актами загальної форми від 24.10.2024 № 319, від 25.10.2024 № 327, від 25.10.2024 № 329 з розрахунком платежів, а також накопичувальними картками форми ФДУ-92 на загальну суму 90 820,74 грн (без ПДВ):

- № 06110062 на суму 52 675,98 грн;

- № 06110063 на суму 32 856,66 грн;

- № 06110064 на суму 5 288,10 грн.

Із яких вбачається, що представником Відповідача підтверджується факт затримки вагону (вимушений простій вагону), проте зауважує, що «вимушений простій вагону стався через порушення АТ «Українська залізниця» своїх зобов`язань, як перевізника, внаслідок чого сталася пожежа, що призвела до втрати вантажу свого цільового призначення та понесення збитків ТОВ «ТК «НОВАТОРГ».

З огляду на це, ТОВ «ТК «НОВАТОРГ» вважає, що вимога АТ «Українська залізниця» не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд зазначає про те, що пошкодження та втрата вантажу свідчить про порушення зобов`язання АТ «Українська залізниця» в частині відповідальності за збереження вантажу.

Проте посилання Відповідача не спростовують факт існування простою вагону через його затримку, тобто вимоги Відповідача щодо відшкодування вартості вантажу це фактично є предметом окремого спору, в якому АТ «Українська залізниця» повинна довести, що втрата та псування вантажу відбулось не з вини АТ «Українська залізниця».

Ці посилання Відповідача не є предметом дослідження у спорі про стягнення заборгованості у розмірі 108984,88 грн платежів, пов`язаних із затримкою по станції Могилів-Подільський регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» вагону № 24093130, оскільки норми чинного законодавства не містять в собі вказівки на те, що замовник звільняється від обов`язку внести платежі у випадку втрати та пошкодження вантажу.

Докази Відповідача не свідчать про те, що затримка вагону відбулась внаслідок вини АТ «Українська залізниця».

Проте докази Відповідача щодо втрати та пошкодження вантажу свідчать про понесенні збитки Відповідачем, що може бути підставою для окремого позову.

Згідно зі статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 статті 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що Позивачем доведено правомірність нарахування та стягнення з Відповідача платежів та зборів, що виникли при затримці вагону, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення суду першої інстанції.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі "Роуз Торія проти Іспанії", параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії", параграф 32).

Зазначені тези знаходять своє підтвердження і у Постанові Верховного суду від 28 березня 2017 року по справі № 800/527/16.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі Серявін та інші проти України; вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Названий Суд також зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відповідно до приписів статті 275 Господарського процесуального кодексу України, Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення;

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. (ст. 276 ГПК України)

В даному випадку, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції рішення по справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права у зв`язку з чим, рішення по справі залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судові витрати покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу відповідача , вх. №1644 Х/1, на рішення господарського суду Харківської області від "30" червня 2025 р. у справі №922/374/25 залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду Харківської області від "30" червня 2025 р. у справі №922/374/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 -289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя В.В. Россолов

Суддя В.С. Хачатрян