ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" жовтня 2025 р. Справа № 924/451/24

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заярнюка І.В. за участю секретаря судового засідання Виноградова Б.С. розглянувши матеріали скарги боржника (відповідача) ФОП Чубатюк О. М. на дії приватного виконавця у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЛК-Україна" м. Біла Церква

до Фізичної-особи-підприємця Чубатюк Олександра Михайловича, Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Солобківці.

про стягнення 68 000,00 грн.

представники сторін:

від позивача не з`явився

від відповідача (заявника) - не з`явився

за участю - Залуцький В.Н. - представник приватного виконавця Банадиги В.В. згідно ордеру

В засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

встановив: Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 25.06.2024р. у даній справі стягнуто з фізичної особи-підприємця Чубатюк Олександра Михайловича (32162, Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Солобківці, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЛК-Україна" (09109, Київська область, м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, 176, ідентифікаційний код 00445794) 68 000,00 грн. заборгованості та 3 028,00 грн. витрат на оплату судового збору.

На виконання вказаного рішення на підставі ст. 327 Господарського процесуального кодексу, 25.07.2025р. видано наказ.

23.07.2025 року на адресу суду від боржника (відповідача) ФОП Чубатюк О. М. надійшла скарга на дії приватного виконавця Банадиги Володимира Васильовича. У поданій скарзі просить визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги В.В. про стягнення 78 931,28 грн. та зобовязати приватного виконавця Банадигу В.В. повернути бюджетні кошти на рахунок Чубатюка Олександра Михайловича.

Ухвалою від 24.07.2025р. скаргу боржника (відповідача) ФОП Чубатюк О. М. на дії Приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги Володимира Васильовича призначено до розгляду в судовому засідання на 14:30 год. 30 липня 2025 року.

Повідомленням про неможливість проведення судового засідання від 30.07.2025р. підтверджено, що у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Заярнюка І.В., судове засідання призначене на 14 год. 30 хв. 30 липня 2025р. по справі №924/451/24 не проводилось.

Ухвалою від 01.08.2025р. розгляд скарги боржника (відповідача) ФОП Чубатюк О. М. на дії Приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги Володимира Васильовича перепризначено на 14:30 год. 28 серпня 2025 року.

У судовому засіданні 28.08.2025р. суд постановив ухвалу без оформлення окремого процесуального документу про оголошення перерви до 11:00 год. 11.09.2025р.

Повідомленням про неможливість проведення судового засідання від 11.09.2025р. підтверджено, що у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги на території Хмельницької області судове засідання призначене на 11 год. 00 хв. 11 вересня 2025р. по справі №924/451/24 не проводилось.

Ухвалою від 11.09.2025р. розгляд скаргу боржника (відповідача) ФОП Чубатюк О. М. на дії Приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги Володимира Васильовича перепризначено на 12:00 год. 18 вересня 2025р.

У судовому засіданні 18.09.2025р. постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про оголошення перерви на 10 год. 30 хв. 15 жовтня 2025 року.

Заявник у попередніх судових засідання підтримав подану скаргу та просив суд її задовольнити.

Представник приватного виконавця в судовому засідання проти поданої скарги заперечував.

При вирішенні скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги В.В. судом враховується таке.

Згідно зі статтями 326, 327 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у Законі України "Про виконавче провадження" органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно зі змістом ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Пункт 6 частини першої статті 4 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та пункт 4 частини першої статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" установлюють принцип (засаду) диспозитивності виконавчого провадження та визначають його обов`язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Цей принцип полягає, зокрема, у наданні стягувачу права вибору - пред`явити виконавчий документ для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців (абзац другий частини першої статті 19 цього Закону).

Тобто, вищевказані положення надають стягувачу право на власний розсуд обрати орган, що буде здійснювати примусове виконання обираючи при цьому між державною виконавчою службою та приватними виконавцями.

Залежно від вибору стягувача та після пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця у відповідного виконавця виникають передбачені статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" права й обов`язки, зокрема обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій виконавця.

Обмеження у здійсненні приватним виконавцем примусового виконання рішень встановлено у ч. 2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження". Зокрема, відповідно до пункту 2 цієї частини приватний виконавець не може здійснювати примусове виконання рішень, за якими боржником є: держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету.

Отже, обмеження стосується боржників - державних підприємств, а також всіх інших юридичних осіб, у статутному капіталі яких більше 25 відсотків часток належать державі.

Зважаючи на зазначені положення, виконавець повинен вчиняти виконавчі дії із дотриманням Закону України "Про виконавче провадження", а також відповідно до інших законів, додержання яких є обов`язковим при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 10 вказаного Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Крім того, слід зазначити, що згідно ч. 1 ст. 48 Закону "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Згідно ч. 6 вищевказаної статті стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі № 917/1307/18.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги ( ч. 3 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України).

Здійснивши оцінку наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що у суду відсутні підстави для задоволення скарги, а тому необхідно відмовити у задоволенні скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги В.В., оскільки приватний виконавець вчинив дії відповідно до норм чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Фізичної-особи-підприємця Чубатюк Олександра Михайловича від 21.07.2025р. на дії приватного виконавця відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 254-259 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 16.10.2025р.

Суддя І.В. Заярнюк

Відрук. у 2 прим.: 1 - до справи; 2 - відповідачу (скаржнику ) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ); позивачу та приватному виконавцю Банадига В.В. - в електронний кабінет