РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.10.2025Справа № 910/8148/25

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "НОВЕЛ ПРОМ"
простягнення 1 983 848,14 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Панасюк Ю.М.
Представники сторін:

від позивача: Судейкіна І.В.;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/8148/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнігран» (далі також - позивач, ТОВ «Юнігран») до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новел Пром» (далі також - відповідач, ТОВ «Новел Пром») про стягнення заборгованості за договором поставки у розмірі 1 368 568, 80 грн, пені у розмірі 401 734, 68 грн, інфляційного збільшення суми заборгованості 170 501, 66 грн, 3% річних 43 043, 00 грн.

З огляду на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 16.10.2025.

15.10.2025 позивач на виконання вимог суду надав докази надіслання Акту звірки розрахунків відповідачу.

Представник позивача в судовому засіданні 16.10.2025 наполягав на задоволенні заявленого позову.

Відповідач явку представника в судове засідання 16.10.2025 не забезпечив, відзив не надав.

Керуючись положеннями ст. 207 ГПК України, суд долучив подані позивачем 15.10.2025 докази до справи.

Суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі також - ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Так, ухвали суду були надіслані в електронний кабінет відповідача в підсистемі «Електронний суд».

Крім того, суд зауважує, що ухвали суду у даній справі були офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - на сайті за посиланням https://reyestr.court.gov.ua, а також знаходяться у вільному доступі в мережі Інтернет на інших відповідних веб-сайтах.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений судом не подав відзиву на позов, відповідних клопотань про продовження процесуальних строків, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами з урахуванням згаданого вище припису ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Суд не вбачає підстав для відкладення слухання справи, а неявка представника відповідача в судове засідання 16.10.2025 не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Рішення в даній справі ухвалено з урахуванням ст. ст. 219, 220, 233 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Новел Пром» (як покупцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнігран» (як постачальником) укладено договір поставки № 24б0108 (далі також - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати (поставити) у власність покупцю бетонні вироби та піддони, надалі іменується - продукція, а останній зобов`язався прийняти та оплатити її на умовах даного договору.

Відповідно до п. 1.2. договору, кількість, асортимент кожної партії продукції (під «партією продукції» сторони розуміють кількість (обсяг) продукції, вказану в одній видаткові накладній), узгоджується сторонами на підставі заявки покупця та вказується у видатковій накладні. На підтвердження узгодження заявки покупця, постачальник виставляє рахунок-фактуру на оплату замовлення партії продукції.

У розділі 2 договору сторони погодили, що поставка постачальником продукції здійснюється автомобільним транспортом на умовах EXW (Інкотермс 2010) склад постачальника (завантажено на транспортний засіб, наданий покупцем) - самовивіз транспортом покупця. Датою поставки продукції вважається дата, вказана у видатковій накладній.

Відповідно до пункту 3.2. договору, загальна сума цього договору визначається як сукупна вартість продукції, яка буде поставлена постачальником протягом терміну його дії.

У пунктах 4.1.-4.3. договору передбачено, що оплата продукції за цим договором здійснюється покупцем в національній валюті України - гривні, шляхом безготівкового переказу грошових коштів на поточний рахунок постачальника, реквізити якого вказані в рахунку-фактурі. Покупець зобов`язаний оплатити партію продукції авансом до дати поставки замовленої партії, тобто шляхом внесення передплати в розмірі 100% вартості замовленої партії продукції. Постачальник може достроково виконати свої зобов`язання за цим договором та здійснити поставку продукції покупцю до здійснення ним авансового платежу (передплати) за таку продукцію. В цьому випадку покупець зобов`язаний оплатити поставлену йому партію продукції протягом 3 банківських днів з дати поставки такої партії продукції.

Згідно з п. 5.1. договору, приймання продукції по кількості та якості здійснюється покупцем в порядку і терміни, встановлені Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості № П-6, затвердженою наказом Держарбітражу СРСР від 15.06.1965 р., та Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості № П-7, затвердженою наказом Держарбітражу СРСР від 25.04.1966 р.

Відповідно до п. 10.1. договору сторони погодили можливість здійснювати документообіг у електронному вигляді та здійснювати обмін первинними бухгалтерськими документами у вигляді електронних документів із застосуванням до них кваліфікованого електронного підпису (КЕП) засобами телекомунікаційного зв`язку.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Строк дії договору починає свій перебіг у момент, визначений в п. 11.1. договору та закінчується 31.12.2025.

Як стверджує позивач, у період дії договору поставки він поставив відповідачу продукцію на загальну суму 1 728 568, 80 грн, а відповідач оплатив 360 000, 00 грн.

Станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену продукцію складає 1 368 568, 80 грн.

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 401 734, 68 грн, інфляційне збільшення суми заборгованості 170 501, 66 грн, 3% річних 43 043, 00 грн.

Відповідач відзив на позов не надав, викладені позивачем обставини не спростував.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі також - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Нормами ст. 530 ЦК України, закріплено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Доказів на підтвердження здійснення відповідачем повної оплати поставленого позивачем товару матеріали справи не містять.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 1 368 568, 80 грн оплати за поставлений товар, а відповідачем вказаний обов`язок не спростований, доказів повної оплати не надано.

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

З огляду на викладене вище, враховуючи встановлений судом факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати поставленого товару, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу.

Крім суми основної заборгованості позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати в розмірі 170 501, 66 грн та 3% річних в розмірі 43 043,00 грн за загальний період нарахування з 01.08.2024 по 20.06.2025.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, судом встановлено, що визначений позивачем період нарахування є обґрунтованим, розрахунок арифметично правильний, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення 3% річних в розмірі 43 043,00 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що визначений позивачем період нарахування є обґрунтованим, розрахунок арифметично правильний, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат в розмірі 170 501, 66 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення пені в розмірі 401 734, 68 грн за загальний період нарахування з 01.08.2024 по 20.06.2025, то суд вважає за необхідне наголосити на такому.

На момент виникнення спірних правовідносин та здійснення позивачем розрахунку штрафних санкцій, діяли положення Господарського кодексу України.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до п. 7.2. договору, в разі порушення покупцем строків оплати продукції, встановлених п. 4.3. цього договору, покупець зобов`язаний відшкодувати постачальнику всі збитки, які викликані у останнього в результаті такого порушення, та сплатити постачальнику неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла під час прострочення оплати, за кожен день такого прострочення. Неустойка (пеня) нараховується на розмір несплачених покупцем грошових сум, починаючи з першого дня прострочення оплати, та нараховується за весь період прострочення покупцем, а її нарахування припиняється в день повного погашення заборгованості покупцем.

Сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України), а й право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати) (див. постанову Верховного Суду України від 21 червня 2017 року в справі № 910/2031/16 (провадження № 3-432гс17) щодо стягнення пені за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 916/804/17, від 07 серпня 2018 року у справі № 917/2013/17, від 10 вересня 2020 року у справі № 916/1777/19, від 27 лютого 2024 року у справі № 911/858/22).

Згідно зі статтею 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі сплином якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Тож хоча укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість строку нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені), однак такий строк з урахуванням положень статей 251, 252 ЦК України має бути визначений.

Період, за який нараховується пеня, має визначені часові межі - початок та кінець періоду (граничні строки) її нарахування, який, зазвичай, може бути пов`язаний з певною календарною датою або подією, що неминуче має настати. Наприклад, такий момент може бути визначений шляхом відображення, зазначення (погодження сторонами) в договорі умови про нарахування пені, зокрема, "до повного виконання зобов`язання", "до дати фактичного виконання", "до повної сплати заборгованості / погашення боргу", "протягом року / усього періоду існування заборгованості" тощо.

Тому на практиці необхідно розмежовувати механізм (формулу) обчислення пені, який характеризує таку її ознаку, як нарахування за кожен день прострочення (поденне нарахування), та строк нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені), який регулює частина шоста статті 232 ГК України. Формулювання, яке містить частина третя статті 549 ЦК України та кореспондуючі їй норми інших нормативних актів, в тому числі умови договору (у випадку відображення, зазначення сторонами подібного в договорі), лише вирізняють (ідентифікують) пеню серед неустойки (інших штрафних санкцій) та визначають механізм (формулу) її обчислення, однак жодним чином не стосуються питання щодо граничного строку, за який може бути нарахована пеня.

Схожу за змістом правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2024 у справі № 911/952/22.

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду.

Отже, з наведеного вище вбачається, що сторони у договорі погодили більшу тривалість періоду нарахування пені, ніж передбачено в ст. 232 ГК України.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, дійшов висновку, що він здійснений арифметично вірно, а відтак вимоги щодо стягнення 401 734, 68 грн пені підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Підсумовуючи наведене вище, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" обґрунтований та підлягає задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, відповідно до приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 219, 207, 220, 232, 233, 237, 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВЕЛ ПРОМ" (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, 4А, оф. 139; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" (11634, Житомирська обл., Малинський р-н, смт. Гранітне, вул. Шевченка, 15; ) заборгованість в розмірі 1 368 568,80 грн, пеню в розмірі 401 734,68 грн, інфляційні втрати в розмірі 170 501,66 грн, 3% річних в розмірі 43 043,00 грн та судовий збір в розмірі 23 806,18 грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 22.10.2025 року.

Суддя Ю.О.Підченко