СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
20 жовтня 2025 року м. Харків Справа № 922/751/25
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Медуниця О.Є., суддя Слободін М.М.
за позовом Громадської організації "Харківське медичне товариство", м.Харків
1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Медицина", м.Харків
2. ОСОБА_2 , м.Харків,
3. ОСОБА_1 , м.Харків,
4. ОСОБА_3 , м.Харків
про визначення розміру статутного капіталу
В провадженні Східного апеляційного господарського суду знаходиться справа №922/751/25.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 29.07.2025 позовні вимоги задоволено повністю. Визначено розмір статутного капіталу ТОВ "Медицина" (61024, м.Харків, вул. Максиміліанівська, буд. 11 , ) в сумі 46.020,00 та розміри часток учасників у статутному капіталі ТОВ "Медицина", а саме: - учасник Громадська організація "Харківське медичне товариство" (61024, м.Харків, вул.Максиміліанівська, буд. 11, ) з часткою у розмірі 10.377,50 грн, що складає 22,550% статутного капіталу; - учасник ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з часткою у розмірі 17.821,25 грн, що складає 38,725% статутного капіталу; - учасник ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з часткою у розмірі 17.821,25 грн, що складає 38,725% статутного капіталу. Присуджено до стягнення з ТОВ "Медицина" на користь Громадської організації "Харківське медичне товариство" витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2.422,40 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 (відповідач-3), звернулася до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 29.07.2025 по справі №922/751/25 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову Громадської організації «Харківське медичне товариство».

Крім того, під час апеляційного перегляду даної справи, у апеляційній скарзі відповідачем-3 було повідомлено суду, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи №922/75125 в суді апеляційної інстанції, складає 60.000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу; додатково зроблено заяву за ч.8 ст.129 ГПК України про подання підтвердних доказів (оплата, детальний розрахунок, акти) до закінчення дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення постанови.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 01.10.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Медицина" задоволено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Господарського суду Харківської області від 29.07.2025 у справі №922/751/25 скасовано, та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Громадської організації "Харківське медичне товариство" (61024, м.Харків, вул.Максиміліанівська, буд.11 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Медицина" (61024, м.Харків, вул.Максиміліанівська, 11 ) 3.633,60 грн судового збору за звернення з апеляційною скаргою. Стягнуто з Громадської організації "Харківське медичне товариство" (61024, м.Харків, вул.Максиміліанівська, буд.11 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 3.633,60 грн судового збору за звернення з апеляційною скаргою. Стягнуто з Громадської організації "Харківське медичне товариство" (61024, м.Харків, вул.Максиміліанівська, буд.11 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 3.633,60 грн судового збору за звернення з апеляційною скаргою. Доручено Господарському суду Харківської області видати відповідні накази.

07.10.2025 до Східного апеляційного господарського суду через підсистему "Електронний суд" від представника ОСОБА_1 - адвоката Меркулової Наталії Андріївни надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, за змістом якої заявник просить суд стягнути з Громадської організації "Харківське медичне товариство" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 33.120,00 грн. Заяву обґрунтовано тим, що в апеляційній скарзі було подано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, а у п`ятиденний строк після проголошення постанови подано окрему заяву з доказами понесених витрат на професійну правничу допомогу: договір про надання правничої допомоги та додаткову угоду, акт виконаних робіт (підготовка та подання апеляційної скарги, участь у судових засіданнях, підготовка процесуальних документів) і підтвердження направлення копій іншим учасникам.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.10.2025 у справі №922/751/25 заяву передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Медуниця О.Є., суддя Слободін М.М.

09.10.2025 на адресу Східного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" від представника ОСОБА_1 - Меркулової Н.А. надійшла уточнена заява про ухвалення додаткового рішення, в якій представниця відповідача-3 просить вирішити питання про розподіл судових витрат шляхом їх стягнення з позивача на користь ОСОБА_1 у сумі 137.137, 00 грн (згідно доданих доказів). Уточненою заявою від 09.10.2025 представник ОСОБА_1 просить ухвалити додаткове рішення про стягнення 137.137,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на поданий у скарзі попередній розрахунок і заяву в п`ятиденний строк після постанови, на технічний збій під час завантаження додатків 06.10.2025, а також на договір № 26-05/25 від 26.05.2025, додаткову угоду №1 від 13.08.2025, акти наданих послуг №1 від 16.06.2025, №2 від 18.07.2025, №3 від 22.07.2025, №4 від 03.10.2025 (загалом 33 години роботи в апеляції), і просить поновити строк на подання доказів та стягнути витрати також за першу інстанцію. При цьому заявлена сума суттєво відрізняється від попередньо заявленої до стягнення за апеляційний перегляд (33 120,00 грн), про що заявник зазначав у первинній заяві.

Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.10.2025 заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення (вх.№11820 від 07.10.2025) прийнято до розгляду. Вирішено розгляд заяви здійснювати без повідомлення учасників справи. Запропоновано учасникам справи подати письмові пояснення або заперечення на заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення (у разі їх наявності) у строк до 15.10.2025 (кінцева дата для надходження безпосередньо до суду з урахуванням по

Копія ухвали вручена учасникам справи за допомогою підсистеми "Електронний суд", користувачами якої вони є.

Також суд зазначає, що позивач, будучи належним чином повідомленим про подану заяву про розподіл судових витрат, не скористався наданим процесуальним правом на подання заперечень та відповідних доказів. Таке право прямо передбачено п.7 ч.1 ст. 42 ГПК України (право учасника справи надавати пояснення, наводити доводи та заперечення) та реалізується у порядку, визначеному ст. 169 ГПК України (заяви, клопотання та їх розгляд). Відтак заява розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, Східний апеляційний господарський суд зазначає про таке.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 ГПК України).

За приписами ч.2 ст.16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У рішенні Конституційного Суду України №23-рп/2009 (у п. 3.2 рішення) передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо.

Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать і консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо.

На підтвердження надання професійної правничої допомоги представник ОСОБА_1 подала до суду такі документи:

- договір про надання правничої допомоги № 26-05/25 від 26.05.2025;

- додаткову угоду №1 від 13.08.2025 до зазначеного договору;

- акти наданих послуг: №1 від 16.06.2025, №2 від 18.07.2025, №3 від 22.07.2025 та №4 від 03.10.2025 (із деталізацією виконаних робіт, зокрема підготовка й подання апеляційної скарги, участь у судових засіданнях, підготовка процесуальних документів);

- докази направлення копій заяв та додатків іншим учасникам;

- пояснення щодо технічного збою під час завантаження додатків 06.10.2025 (у зв`язку з чим подано уточнену заяву 09.10.2025).

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.1 ст.126 ГПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За змістом п.1 ч.2 ст.126 ГПК України, з відповідача підлягає стягненню, окрім витрат по сплаті судового збору, вартість послуг адвоката, що сплачена або підлягає сплаті (правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати КГС ВС від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Згідно з ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами ч.5 ст.126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Колегія суддів зазначає, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Особливістю фіксованого розміру адвокатського гонорару є те, що визначення саме такої форми в договорі виключає обов`язок зазначення відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної наданої послуги (вчиненої дії) в детальному описі робіт (наданих послуг) або в акті приймання-передачі наданих послуг. У цьому випадку встановлення сторонами в умовах договору про надання правової допомоги вартості послуг (гонорару) з надання правової допомоги клієнту в у фіксованому розмірі виключає необхідність зазначення адвокатом відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної дії виконаної ним на захист інтересів свого клієнта.

Подібні висновки викладено в додатковій постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №910/1344/19 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №916/893/21.

Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 у справі №910/4317/21.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Як вбачається з матеріалів апеляційного провадження, представництво інтересів ОСОБА_1 здійснювалося адвокатом Меркуловою Н.А. на підставі ордера, Договору про надання правничої допомоги №26-05/25 від 26.05.2025 та Додаткової угоди №1 від 13.08.2025.

За п. 1.2 Додаткової угоди безпосереднім предметом є захист і представництво інтересів Клієнта у Господарському суді Харківської області та Східному апеляційному господарському суді у справі №922/751/25; перелік робіт включає підготовку і подання апеляційної скарги, інші процесуальні документи (клопотання, заяви, пояснення, заперечення тощо) та участь у судових засіданнях апеляційної інстанції 16.09.2025, 22.09.2025, 01.10.2025.

За п. 4.1 Договору гонорар визначається виходячи з фактично витраченого часу адвоката (погодинна модель); підписання Акту засвідчує факт та обсяг наданих послуг. Акт може складатися як за певний період, так і за окремий вид робіт (пояснення до п. 4.2). Оплата здійснюється безготівково на рахунок адвоката або готівкою в порядку, передбаченому Договором, протягом 5 днів з моменту підписання Акту наданих послуг (п. 4.3).

На підтвердження наданої правничої допомоги подано Акти здавання-приймання: №1 від 16.06.2025, №2 від 18.07.2025, №3 від 22.07.2025, №4 від 03.10.2025.

У первинній заяві (поданій у п`ятиденний строк після проголошення постанови) заявлено до стягнення 33.120,00 грн, при цьому зафіксовано 8 годин роботи у зв`язку з апеляційним переглядом (підготовка і подання апеляційної скарги; участь у засіданнях 16.09.2025, 22.09.2025, 01.10.2025).

Надалі заявником подано уточнення від 09.10.2025, у якому заявлено до стягнення вже 137137,00 грн із посиланням на всі чотири Акти та загальну тривалість 33 години; водночас зі змісту уточнення вбачається, що зазначена сума об`єднує витрати на правничу допомогу за розгляд справи як у суді першої інстанції, так і в апеляції, однак окремого розмежування (розрахунку) за інстанціями заявник не надав. Додатково вказано на «технічний збій» під час завантаження додатків 06.10.2025 та заявлено клопотання про поновлення строку подання додаткових доказів.

У постанові Верховного Суду від 02.02.2024 по справі №910/9714/22 зазначено:

"6.42. Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково - керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.

6.43. Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання критеріїв визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу (статті 126, 129 ГПК України), дає підстави дійти висновку, що вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу по суті (розміру суми витрат, які підлягають відшкодуванню) є обов`язком суду, зокрема, шляхом надання оцінки доказам поданим стороною із застосуванням критеріїв визначених у статті 126 та частинах п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.

6.44. Такий обов`язок у кожному конкретному випадку реалізовується на засадах змагальності та рівності сторін, шляхом надання сторонам можливості надати свої міркування/заперечення. За наслідками оцінки обставин справи і наведених учасниками справи щодо цього питання обґрунтувань та дослідження поданих стороною доказів за правилами статті 86 ГПК України, суд і ухвалює рішення в цій частині."

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, у додатковій постанові Верховного Суду від 15.11.2022 у справі №873/29/22 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанова від 16.11.2022 у справі №916/2016/21 тощо).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", рішення у справі "Баришевський проти України", рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України", рішення у справі "Двойних проти України", рішення у справі "Меріт проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши подані представником ОСОБА_1 - Меркуловою Н.А. матеріали на підтвердження витрат, колегія суддів виходить із такого.

Первинною заявою, поданою у п`ятиденний строк після проголошення постанови, заявлено 33.120,00 грн за апеляційний перегляд і долучено акт із детальним переліком робіт за 8 годин (підготовка та подання апеляційної скарги; участь у засіданнях 16.09.2025, 22.09.2025, 01.10.2025; підготовка процесуальних документів). Такий обсяг робіт відповідає характеру й складності спору, обсягу матеріалів та фактичному перебігу розгляду в апеляції, є реальним, необхідним і співмірним, а тому - обґрунтованим для відшкодування.

Натомість уточненою заявою від 09.10.2025, адвокатом Меркуловою Н.А. заявлено вже до стягнення суму в розмірі 137137,00 грн із посиланням на загальну тривалість 33 години та на додаткові акти, причому без розмежування витрат між першою та апеляційною інстанціями і без належного пояснення, чому за кілька днів після дебатів заявлена раніше робота в 8 годин збільшилася до 33 годин. Посилання на технічний збій під час завантаження додатків 06.10.2025 не доводить ані необхідності, ані розумності збільшення суми, не замінює вимоги своєчасності та деталізації доказів, і не пояснює, чому сума 137.137,00 грн не була заявлена ані в апеляційній скарзі, ані в дебатах, ані у первинній заяві у п`ятиденний строк. Додатково, подані акти не містять окремого фінансового підсумку "за першу інстанцію/за апеляцію", що унеможливлює судовий контроль за співвіднесенням робіт із відповідними стадіями провадження; розрахунок у заяві є узагальненим та неверифікованим щодо інстанцій.

Відповідно до ст.126, ч.8 ст.129, ст.244 ГПК України, відшкодовуються реальні, необхідні та співмірні витрати, своєчасно заявлені та належно підтверджені.

Подані документи у частині 137.137,00 грн цим критеріям не відповідають: розмір суми різко збільшено вже після дебатів, він не підтверджений належною деталізацією та розподілом за інстанціями і заявлений поза процесуальним строком без переконливих підстав для його поновлення.

Суд також враховує правову позицію, за якою витрати на правничу допомогу не можуть бути способом надмірного збагачення та мають відповідати принципам розумності і пропорційності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі №550/936/18; постанова Верховного суду від 30.01.2023 у справі №910/7032/17). За цих обставин підстав для відшкодування 137.137,00 грн немає.

Отже, колегія суддів визнає доведеними й розумними витрати у сумі 33.120,00 грн (заявлені первинно та підтверджені актом на 8 годин робіт), а в решті - відмовляє як несвоєчасним, недоведеним та неспівмірним заявленим вимогам і фактичним діям, виконаним у межах апеляційного перегляду.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 (вх.№11820 від 07.10.2025) - адвоката Меркулової Н.А. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Громадської організації "Харківське медичне товариство" (61024, м.Харків, вул.Максиміліанівська, буд.11 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 33.120,00 грн.

В решті заяви відмовити.

Доручити Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя М.М. Слободін