номер провадження справи 9/138/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2025 Справа № 908/2335/25

м.Запоріжжя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОСТПАК»,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛОВ`ЯНСЬКИЙ ПУХ УКРАЇНА»,

про стягнення суми 178478,00 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без повідомлення (виклику) сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОСТПАК» про стягнення з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛОВ`ЯНСЬКИЙ ПУХ УКРАЇНА» заборгованості за поставку товару у сумі 178478,00 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 30.07.2025 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2335/25 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 04.08.2025 вищевказану позовну заяву на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 20.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2335/25, присвоєно справі номер провадження 9/138/25. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Предметом розгляду є позовні вимоги, викладені у позовній заяві. Підставою для звернення з позовом до суду зазначено неналежне виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару, поставленого позивачем відповідачу за видатковими накладними № 5995 від 27.10.2020 на суму 72246,60 грн, №4185 від 07.07.2021 на суму 25500,00 грн, № 4872 від 11.08.2021 на суму 108528,00 грн, внаслідок чого, з урахуванням здійсненої часткової оплати на суму 27796,60 грн, у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 178487,00 грн, яка заявлена позивачем до стягнення.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив на позов не подав. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача до суду не надходило.

Про відкриття провадження у справі та її розгляд судом відповідач повідомлений належним чином.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 6 ГПК України, особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

За результатами запиту на отримання інформації про наявність зареєстрованого електронного кабінету, судом встановлено, що у юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛОВ`ЯНСЬКИЙ ПУХ УКРАЇНА», (відповідач) наявний зареєстрований електронний кабінет (дата реєстрації 10.11.2023).

В частині 5 ст. 176 ГПК України встановлено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно з ч. 11 статті 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 120, п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Ухвала суду від 20.08.2025 про відкриття провадження у даній справі була направлена до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛОВ`ЯНСЬКИЙ ПУХ УКРАЇНА» та згідно з повідомленням про доставку електронного листа доставлена до електронного кабінету відповідача 21.08.2025 07:56.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про вирішення справи за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Як свідчать матеріали справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОСТПАК» (позивач у справі) поставило Товариству з обмеженою відповідальністю «СЛОВ`ЯНСЬКИЙ ПУХ УКРАЇНА» (відповідачу у справі) товар (гофротара) на суму 206274,60 грн, що підтверджується наступними видатковими накладними (копії містяться в матеріалах справи):

- видаткова накладна №5995 від 27.10.2020 на суму 72246,60 грн з ПДВ;

- видаткова накладна №4185 від 07.07.2021 на суму 25500,00 грн з ПДВ;

- видаткова накладна №4872 від 11.08.2021 на суму 108528,00 грн з ПДВ.

Зазначені видаткові накладні підписані обома сторонами та скріплені печатками товариств.

Також в матеріалах справи міститься копія товарно-транспортної накладної №Р4872 від 11.08.2021 та копія довіреності №25 від 07.07.2021 на отримання товарно-матеріальних цінностей.

Як зазначено в позовній заяві, відповідач зобов`язання з оплати поставленого товару виконав не належним чином, внаслідок чого, з урахуванням здійсненої часткової оплати на суму 27796,60 грн, у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 178487,00 грн, яка заявлена позивачем до стягнення.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

За змістом ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 626, ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

З положень ч. 1 ст. 207, ч. 1 ст. 208 ЦК України слідує, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Із досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах справи, слідує, що між позивачем та відповідачем на підставі ст.ст. 11, 202, 509, 642 ЦК України виникли зобов`язання, фактично сторонами у спрощений спосіб укладено договір поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом вище, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 206274,60 грн. Однак, за доводами позивача, товар був оплачений відповідачем частково на суму 27796,60 грн, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 178478,00 грн.

Віршуючи спір у даній справі суд враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 74, ст. 76, ч. 1 ст. 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню судом при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Водночас, відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази на предмет наявності обставин (фактів) з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Матеріалами справи підтверджується факт поставки відповідачу товару. При цьому відповідач відзив на позов не подав, позовні вимоги не спростував, доказів на підтвердження повної оплати вартості отриманого товару суду не надав.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 178478,00 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на сплату судового збору, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позовна заява надійшла до суду в електронній формі через систему «Електронний кабінет». Таким чином, враховуючи ціну позову (178478,00 грн), розмір судового збору за подання даної позовної заяви до господарського суду становить: 3028,00 грн (1 розмір прожиткового мінімуму) х 0,8 = 2422,40 грн.

При зверненні з даним позовом до суду позивач за платіжною інструкцією № 1563 від 26.06.2025 сплатив судовий збір у розмірі 3730,91 грн. Тобто позивач надмірно сплатив судовий збір в розмірі 1308,51 грн.

За змістом п. 1 ч. 1, ч. 2 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Отже судовий збір у розмірі 1308,51 грн підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України. Повернення зазначеної суми судового збору буде здійснено ухвалою суду за відповідним клопотанням позивача.

На підставі викладеного, враховуючи, що суд дійшов до висновку про задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, згідно з приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛОВ`ЯНСЬКИЙ ПУХ УКРАЇНА», (71600, Запорізька область, м. Василівка, вул. Богдана Хмельницького, буд. 3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОСТПАК», (61039, Харківська область, м. Харків, вул. Виконкомівська, буд. 19) суму 178478 (сто сімдесят вісім тисяч чотириста сімдесят вісім) грн 00 коп. заборгованості та суму 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 20.10.2025.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва