ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

14 жовтня 2025 року м.Тернопіль Справа № 921/509/25
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

при секретарі судового засідання Дідурі А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ", місто Київ

до відповідача Комунального некомерційного підприємства "ТЕРНОПІЛЬСЬКА МІСЬКА КОМУНАЛЬНА ЛІКАРНЯ ШВИДКОЇ ДОПОМОГИ", місто Тернопіль

про стягнення 10 486,55грн,

за участю представників:

позивача: Семенко О.В., провідний фахівець відділу роботи з дебіторською заборгованістю, довіреність №98 від 26.08.2024;

відповідача: не з`явився.

Зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ", м. Київ звернулося 27.08.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги", м. Тернопіль, про стягнення 8 988,73 грн основного боргу, 392,58 грн інфляційних втрат, 98,26 грн - 3% річних, 1 006,98 грн пені, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору постачання природного газу №18-7483/24-БО-Т від 05.11.2024.

Заперечення відповідача.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, інших заяв по суті спору чи з процесуальних питань не заявив.

Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою суду від 01 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання призначено на 30.09.2025; сторонам встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

На підставі ухвали суду від 03 вересня 2025 року забезпечено участь представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

30.09.2025 судове засідання не відбулося через технічний збій в роботі підсистеми відеоконференцзвязку (ВКЗ), що підтверджується Актом про технічний збій від 30.09.2025, складеним Господарським судом Тернопільської області, який знаходиться в матеріалах справи; в подальшому судове засідання призначено на 14.10.2025 (ухвала суду від 30.09.2025).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, наведених у позові та з посиланням на долучені докази.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився; про дату, час та місце судового засідання повідомлений шляхом доставлення електронної копії ухвали суду від 30.09.2025 в електронний кабінет комунального підприємства, зареєстрований 12.09.2023 в підсистемі "Електронний суд" ЄСІКС, про що свідчить долучена до справи довідка про доставку електронного листа. Будь яких клопотань, заяв з процесуальних питань чи заяв по суті справи відповідачем не подано.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч.2 ст.178 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.13 ГПК України).

Беручи до уваги забезпечення сторонам рівних та належних умов для надання доказів, необхідних для розгляду справи, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору та зважаючи на достатність у матеріалах справи доказів, необхідних для вирішення спору по суті, суд визнав за можливе розглянути спір у відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами (ч.9 ст.165 ГПК України) у даному судовому засіданні.

Під час розгляду справи судом заслухано пояснення представника позивача та досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Справу розглянуто по суті та у відповідності до вимог ч. 1 ст. 240 ГПК України 14.10.2025 в судовому засіданні судом проголошено скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення.

Фактичні обставини.

05 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" як Постачальником та Комунальним некомерційним підприємством "ТЕРНОПІЛЬСЬКА МІСЬКА КОМУНАЛЬНА ЛІКАРНЯ ШВИДКОЇ ДОПОМОГИ" як Споживачем укладено договір постачання природного газу №18-7483/24-БО-Т (далі - договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався поставити Споживачу природний газ за ДК 021:2015 код 09120000-6 "Газове паливо" (природний газ), а Споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем для своїх власних потреб.

Згідно з п.2.1 договору, Постачальник передає Споживачу на умовах цього договору замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з листопада 2024 року по 31 грудня 2024 (включно) в кількості 8,2 тис. м3 в тому числі по місяцях: листопад 2024 року - 4,1 тис. м3, грудень 2024 року - 4,1 тис. м3, що в загальній кількості становить 8,2 тис. м3.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що перегляд та коригування замовлених Споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися шляхом підписання Сторонами додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду. Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасного (до кінця відповідного розрахункового періоду) надавати Постачальнику для оформлення відповідну додаткову угоду на коригування замовлених обсягів за цим договором. В будь якому випадку, обсяг, визначений в акті приймання-передачі природного газу, оформленого відповідно до п.3.5 цього договору, вважається фактично використаним за цим договором обсягом природного газу.

Відповідно до п.3.1 договору Постачальник передає Споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ Споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Приймання-передачі газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.5 договору).

Ціну природного газу та загальну вартість договору сторони погодили у розділі 4 договору.

Ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим Договором, сторонами визначено наступним чином: ціна природного газу за 1000 м3 газу без ПДВ складає 13 658,33 грн за 1000 м3 , з ПДВ - 16 390,00 грн. Крім того, тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи складає 124,16 грн без ПДВ. Коефіцієнт, який застосовується при замовленій потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн, крім того ПДВ 20% - 27,315 грн, всього з ПДВ - 163,89 грн за 1000 м3.

Таким чином, ціна за 1000 м3 з ПДВ газу, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед встановлена умовами договору в розмірі 16 533,89 грн (п.4.1 договору).

Загальна вартість цього договору на дату укладення становить 113 118,25 грн, крім того ПДВ - 22 623,65 грн, разом з ПДВ - 135 741,90 грн (п. 4.3 договору).

В пунктах 5.1-5.3 договору сторони визначили, що оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється Споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного Споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору, а саме у разі не підписання/неповернення Споживачем підписаного оригіналу акта до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними Споживача та даними остаточної алокації відборів Споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданих у власність Споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього договору.

Споживач має право здійснити оплату та/або передоплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду.

Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього договору. Кошти, які надійшли від Споживача, зараховуються як передоплата за умови оплати Споживачем 100% вартості природного газу, замовленого на попередній розрахунковий період, та 100% оплати вартості фактично переданого природного газу у попередні розрахункові періоди (п.5.3 договору).

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим договором Сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором. У разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п.п. 7.1-7.2 Договору).

Пунктом 13.1 договору визначено, що останній набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення підписів печаткою (за наявності) та діє в частині поставки газу до 31 грудня 2024 року включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення Договору можливе за взаємною згодою Сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору.

Усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово у формі додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками Сторін, крім випадків, зазначених у пунктах 13.4 та 13.5 цього договору (п.13.3 договору).

Як стверджує позивач, ним виконано належним чином та в повному обсязі взяті на себе зобов`язання відповідно до договору у строк та порядку, передбачені договором.

Встановлено, що у період з листопада по грудень 2024 року відповідачу поставлено природний газ в обсязі 8 743,0 м3 на суму 144 730,63 грн, а саме: згідно з Актом приймання-передачі природного газу від 12.12.2024 (за листопад 2024 року) - 4,40400 тис. м3 на суму 72 903,32 грн; згідно з Актом приймання-передачі природного газу від 13.01.2025 (за грудень 2024 року) - 4,33900 тис. м3 на суму 71 827,31 грн. з ПДВ.

На виконання підпункту 3.5.2 пункту 3.5 Договору, Позивачем 27.08.2025 направлено на адресу Відповідача документ, сформований в системі «Електронний суд» разом з додатком № 11 - примірником актів приймання-передачі природного газу за листопад та грудень 2024 року, підписані уповноваженим представником Позивача та скріплені печаткою підприємства. Також вказані акти надсилалися на електронну пошту відповідача ( 12.12.2024 - акт приймання-передачі за листопад 2024 року та 13.01.2025 року -акт за грудень 2024 року відповідно.

Проте, Відповідач не повернув оригінал підписаних актів приймання-передачі природного газу, а також не надав вмотивованої відмови від підписання актів у письмовій формі як це передбачено підпунктом 3.5.3 пункту 3.5 Договору.

Об`єм (обсяг) спожитого природного газу додатково підтверджено відомостями з Інформаційної платформи Оператора ГТС України щодо остаточної алокації відборів Споживача, які відображають обсяг природного газу, що був поставлений Споживачу, за листопад та грудень 2024 р. з ресурсу Позивача. У листі-відповіді № ТОВВИХ-25-10521 від 07.07.2025 Оператором ГТС України - Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» надано відомості з Інформаційної платформи Оператора ГТС щодо обсягів споживання відповідачем газу за ЕІС-кодом 56ХS0G, який зазначений у договорі, з якого вбачається, що у листопаді 2024 року Відповідачем спожито природний газ з ресурсу Позивача в обсязі 4 404,00 куб. м, у грудні 2024 в обсязі 4 339,00 куб. м, що відповідає обсягам, зазначеним Позивачем в актах приймання-передачі природного газу за період листопад- грудень 2024 року, які не підписано зі сторони Відповідача.

Водночас, оплату за переданий газ відповідачем здійснено частково, в розмірі 135 741,90 грн, що підтверджується копіями платіжних інструкцій №19/12/2024№217_00000/dd12680f-f90c-4c9f-bc33-47bb83ecf583 від 21.12.2024 на суму 72 903,32 грн та №27/12/2024№243_00000/d95b4848-1d1f-47f4-85f3-03a4f0db31a3 від 27.12.2024 на суму 62 838,58 грн, а відтак неоплаченим залишився спожитий природний газ на суму 8 988,73грн, що послугувало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Крім того, у зв`язку із несвоєчасною оплатою заборгованості позивачем на прострочені платежі нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Мотиви та норми закону, з яких суд виходить ухвалюючи рішення.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України "Про ринок природного газу" права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним кодексами України, Правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Матеріали справи свідчать про те, що укладений між сторонами у справі правочин за своєю правовою природою є договором поставки, згідно з яким, в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або у інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з п. 1 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827 "Про затвердження Правил постачання природного газу" підставою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов.

Господарський суд враховує приписи статей 11, 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, в силу яких договір є підставою виникнення зобов`язань, які повинні виконуватись належним чином і в установлений законом строк. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст. 714 Цивільного кодексу України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно загальних положень про купівлю-продаж, ст. ст. 662-663, 689, 691-692 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором та у встановлений договором строк. В свою чергу, покупець зобов`язаний прийняти товар та оплатити його за ціною, встановленою в договорі та в обумовлений строк.

На підставі наведеного, відповідач враховуючи умови п. 3.5.4 договору відповідач повинен був здійснити розрахунок за спожитий природний газ до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом.

Факт передачі позивачем та прийняття відповідачем у заявленому періоді (листопад- грудень 2024 року) природного газу на загальну суму 144 730,63 грн, його часткову оплату на суму 135 741,90 грн підтверджено долученими до матеріалів справи доказами.

Доказів повного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань та здійснення остаточного розрахунку за спожитий природний газ матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, умови договору, норми законодавства, якими врегульовано зобов`язальні правовідносини з поставки, господарський суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 8 988,73грн обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім того, ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на прострочений платіж в розмірі 8 988,73грн нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 392,58грн інфляційних втрат за період з 01.03.2025 по 30.06.2025, 98,26грн - 3% річних та 1 006,98грн пені, котрі нараховані за період з 18.02.2025 по 30.06.2025.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначені інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/190/18, постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18.

Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання.

Також, в силу статей 546-551 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч.2 ст.551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 5.1 договору сторони передбачили обов`язок Споживача оплатити 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу та провести остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

Таким чином, відповідач розрахунок за природний газ, спожитий в грудні 2024 року, повинен був здійснити до 15.02.2025, однак допустив заборгованість в розмірі 8 988,73грн.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Перевіривши розрахунок заявлених до стягнення 392,58 грн інфляційних нарахувань, 98,26 грн - 3% річних та 1 006,98 грн пені, судом з`ясовано, що такий розрахунок здійснено арифметично вірно, у відповідності до приписів чинного законодавства, а відтак позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню як правомірні.

Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Відповідно до ст.20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принципи змагальності сторін та диспозитивності відображені і в ст. 14, ч. 4 ст. 74 ГПК України, за змістом яких суд не може самостійно збирати докази, крім окремих визначених випадків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Дослідивши подані позивачем докази суд визнав їх належними, допустимими, достовірними, а також вірогідними і взаємозв`язаними у сукупності доказами в розумінні ст.86 Господарського процесуального кодексу України. На підставі цих доказів, з урахуванням встановлених обставин по справі та діючого законодавства, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача. В даному спорі подані позивачем докази відповідачем жодним чином не спростовані.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача 8 988,73 грн основного боргу, 392,58 грн інфляційних втрат, 98,26 грн - 3% річних, 1 006,98 грн пені.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в розмірі 2422,40 грн (3028 грн*0,8), з урахуванням ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір", оскільки позовну заяву подано в електронній формі.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 73-80, 86, 91, 129, 202, 231, 233, 236-240, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "ТЕРНОПІЛЬСЬКА МІСЬКА КОМУНАЛЬНА ЛІКАРНЯ ШВИДКОЇ ДОПОМОГИ" (вул. Шпитальна буд. 2, м. Тернопіль, 46008, ідентифікаційний код 02001297) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ" (вул. Шолуденка, будинок 1, м. Київ, 04116, ідентифікаційний код 42399676) - 8 988,73 грн основного боргу, 392,58 грн інфляційних втрат, 98,26 грн - 3% річних, 1 006,98 грн пені, та 2 422,40 грн в повернення сплаченого судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення складено та підписано 16.10.2025.

Суддя Н.О. Андрусик