У Х В А Л А

13.10.2025 м. КиївСправа № 910/9946/16

За поданням: приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Гненного Дмитра Анатолійовича;

про: тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "КАРПАТИ";

до: фізичної особи-підприємця Ткаченко Вікторії Анатоліївни;

про стягнення 378.097,00 грн.

Суддя Сергій Балац

Секретар судового засідання Молодід Д.С.

Представники:

позивача: не з`явилися;

відповідача: не з`явилися;

приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Гненного Дмитра Анатолійовича: Гненний Д.А.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И :

Товариство з обмеженою відповідальністю "КАРПАТИ" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до фізичної особи-підприємця Ткаченко Вікторії Анатоліївни про стягнення з останнього заборгованості в сумі 378.097,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором оренди від 20.03.2012 № 42/12, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 378.097,00 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.07.2016 у справі № 910/9946/16 позов задоволено повністю, на виконання якого судом видано наказ від 14.11.2016 № 910/9946/16.

До господарського суду надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Гненного Дмитра Анатолійовича (далі - Приватний виконавець) про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України (далі - Подання).

Вказане Подання мотивоване тим, що: залишок коштів на рахунках боржника недостатній для погашення боргу за виконавчим провадженням (№ 72653108 з примусового виконання наказу від 14.11.2016 № 910/9946/16 - далі Виконавче провадження); за боржником не зареєстровані ТЗ, земельні ділянки; майно боржника, на яке можливо звернути стягнення не виявлено; боржником здійснено неодноразовий перетин державного кордону; ігнорування боржником викликів Приватного виконавця та відсутність письмових пояснень з приводу погашення боргу за Виконавчим провадженням; умисне ухилення боржника від виконання рішення суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 07.10.2025 Подання прийнято до розгляду та повідомлено Приватного виконавця про те, що розгляд Подання відбудеться 13.10.2025.

Заслухавши Приватного виконавця, суд дійшов висновку, що Подання задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Приписами частини 4 статті 337 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Приписами пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Положеннями частин 1, 2, 3 статті 337 Господарського процесуального кодексу України визначено, що:

- тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення;

- тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею;

- суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Поняття ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду, варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Однією з підстав для відмови у задоволенні подань, що складає основну частину розглянутих справ, є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

При цьому, відсутність майна та коштів у боржника не свідчить про ухилення останнього від виконання рішення суду, і що саме такий захід як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України буде ефективним заходом для виконання судового рішення і не порушить визначене статті 33 Конституції України право на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В той же час, з матеріалів Виконавчого провадження вбачається наявність у боржника частини арештованого нерухомого майна та частки у статутному капіталі ТОВ.

Приписами статті 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Положеннями частини 3 статті 313 Цивільного кодексу України, зокрема, визначено, що фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Пунктом 5 частини 1 статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Водночас, у Приватним виконавцем не зазначено, яким саме чином обмеження у праві виїзду за межі України боржника реально забезпечить виконання наказу господарського суду міста Києва від 14.11.2016 № 910/9946/16, оскільки застосування судом норми щодо обмеження фізичної особи у перетині кордону України не є за своєю правовою природою видом санкції/покарання за невиконання боржником рішення, а має на меті реальне забезпечення виконання цього рішення суду.

Також приватним виконавцем не доведено, що встановлення тимчасового обмеження боржнику в праві виїзду за межі України буде ґарантувати стягнення боргу за Виконавчим провадженням. Одночасно, до Подання не додано доказів наявності наміру боржника перетнути державний кордон України з метою ухилення від виконання рішення суду.

Відтак, саме посилання Приватного виконавця на не виконання рішення суду не є достатнім обґрунтуванням для встановлення судом тимчасового обмеження боржнику в праві виїзду за межі України та ґарантією стягнення боргу в межах Виконавчого провадження.

Підсумовуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку, що Подання задоволенню не підлягає, оскільки Приватним виконавцем не доведено яким чином обмеження боржника у праві виїзду за межі України реально забезпечить стягнення боргу за Виконавчим провадженням, а також наміру боржника перетнути державний кордон України з метою ухилення від виконання рішення суду, що виключає застосування судом приписів статті 337 Господарського процесуального кодексу України, як виключного заходу забезпечення виконання судового рішення.

Керуючись ст. 337, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Гненного Дмитра Анатолійовича відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 20 жовтня 2025 року

Cуддя Сергій Балац