ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"10" жовтня 2025 р. м. Київ Справа № 911/3102/25

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В. розглянувши

заяву Приватного підприємства «Івангород» від 03.10.2025 (вх. № суду 76/25 від 03.10.2025)
про забезпечення позову
у справіГосподарського суду Київської області № 911/3102/25

за позовомПриватного підприємства «Івангород»
доРжищівської міської ради Київської області
провизнання незаконним та скасування рішення міської ради, визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди землі, зобов`язання вчинити дії
без повідомлення (виклику) учасників справи

встановив:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного підприємства «Івангород» (далі позивач) до Ржищівської міської ради Київської області (далі відповідач) про визнання незаконним та скасування рішення Ржищівської міської ради Київської області від 07 жовтня 2022 року № 1977-27-08 «Про розгляд звернення ПП «Івангород»; визнання укладеною додаткову угоду до Договору оренди землі № 09-08/9 від 10 серпня 2016 року, укладеного між Приватним підприємством «Івангород» та Ржищівською міською радою Київської області (кадастровий номер :69:029:0132), про поновлення Договору оренди землі № 09-08/9 від 10 серпня 2016 року на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені цим договором наступного змісту:

«ДОДАТКОВА УГОДА

про поновлення Договору оренди землі № 09-08/9 від 10.08.2016 року

м. Ржищів 26 серпня 2022 року

Орендодавець - Ржищівська міська рада Київської області, ідентифікаційний код 04358218, юридична адреса: 09230, Київська обл., місто Ржищів, вул. Соборна, будинок 22, в особі міського голови Чорненької Крістіни Іванівни, яка діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з однієї сторони, та Орендар - Приватне підприємство «Івангород», ідентифікаційний код 33065651, юридична адреса: 09230, Київська обл., м. Ржищів, вул. Пролетарська, 84, в особі керівника Русских Валерія Олександровича, який діє на підставі установчих документів, з іншої сторони, уклали цю додаткову угоду про поновлення Договору оренди землі № 09-08/9 від 10.08.2016 року (далі - договір) щодо земельної ділянки з

кадастровим номером: :69:029:0132, на наступних умовах:

1. Поновити Договір оренди землі № 09-08/9 від 10.08.2016 року з 26 серпня 2022 року на 6 (шість) років.

2. Інші умови Договору, не порушені даною додатковою угодою, залишаються непорушними.

3. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною Договору оренди землі № 09-08/9 відь10.08.2016 року.

4. Ця додаткова угода складена українською мовою в двох екземплярах для кожної Сторони.

Реквізити сторін

Орендодавець: Ржищівська міська рада Київської області, місцезнаходження: 09230, Київська обл., місто Ржищів, вул. Соборна, будинок 22, код за .

Орендар: Приватне підприємство «Івангород», місцезнаходження: 09230, Київська обл., м. Ржищів, вул. Пролетарська, 84, код за »; зобов`язання Ржищівську міську раду здійснити реєстрацію речового права - оренди земельної ділянки кадастровий номер :69:029:0132 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення його права на поновлення договору оренди землі та укладення договору оренди землі на новий строк.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.10.2025 позовну заяву Приватного підприємства «Івангород» до Ржищівської міської ради Київської області про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди землі, зобов`язання вчинити дії залишено без руху.

Разом з позовною заявою Приватне підприємство «Івангород» подало до суду заяву від 03.10.2025 (вх. № суду 76/25 від 03.10.2025) про забезпечення позову, в якій заявник просить суд заборонити вчиняти Ржищівській міській раді Київської області дії щодо передачі третім особам в оренду, відчуження чи інші дії щодо земельної ділянки кадастровий номер: :69:029:0132.

Подана заява мотивована тим, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 2 ч. 1. ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

У Рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 № 5-рп/2011 у справі № 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. Інститут забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання у майбутньому рішення суду, і тільки у разі необхідності, є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду та реалізації кожним права на судовий захист. Безпідставне застосування таких заходів може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Так, за змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір щодо відповідного, зазначеного в заяві предмета та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Заявник просить суд вжити заходів до забезпечення позову шляхом заборони вчиняти Ржищівській міській раді Київської області дії щодо передачі третім особам в оренду, відчуження чи інші дії щодо земельної ділянки кадастровий номер: :69:029:0132.

Стверджуючи про необхідність вжиття вказаних заходів до забезпечення, заявник зазначає, що Ржищівська міська рада Київської області може укласти договір оренди земельної ділянки кадастровий номер: :69:029:0132, на якій розміщене майно ПП «Івангород» та передати в оренду третім особам, а тому на думку заявника, невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Звертаючись з вимогою про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборонити вчиняти Рщищівській міській раді Київської області дії щодо передачі третім особам в оренду, відчуження чи інші дії щодо земельної ділянки кадастровий номер: :69:029:0132, заявник не зазначає та не подає жодних доказів, які підтверджували б наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заявленого заходу до забезпечення позову у даній справі (доказів які б свідчили про намір міської ради укласти договорів оренди, відчужити чи вчинити будь-які інші дії щодо земельної ділянки кадастровий номер: :69:029:0132 тощо) та доказів, що їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі, а саме лише припущення та посилання в поданій заявником заяві на потенційну можливість існування загрози того, що виконання прийнятого господарським судом рішення буде неможливим, без наведення належного обґрунтування та без підтвердження таких посилань відповідними доказами не є достатньою підставою для задоволення такої заяви.

З огляду на вищезазначене, оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням доведеності, розумності і співмірності його вимог стосовно забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін у справі, наявності зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів відповідача, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви Приватного підприємства «Івангород» від 03.10.2025 (вх. № суду 76/25 від 03.10.2025) про забезпечення позову, а відтак відмовляє в її задоволенні.

Частиною 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 136-140, 232-234 Господарського процесуального кодексу України суд

постановив:

В задоволенні заяви Приватного підприємства «Івангород» від 03.10.2025 (вх. № суду 76/25 від 03.10.2025) про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти Ржищівській міській раді Київської області дії щодо передачі третім особам в оренду, відчуження чи інші дії щодо земельної ділянки кадастровий номер: :69:029:0132 відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили у строк та в порядку передбачених ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у строк визначений ст. 256 ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Суддя Ю.В. Подоляк