ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

07.10.2025 року м. Дніпро Справа № 904/5595/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)

розглянувши матеріали апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Скрап Груп» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2025р. (суддя Васильєв О.Ю., м. Дніпро, повний текст рішення складено 02.04.2025р.) у справі

за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Скрап Груп», м. Київ

про стягнення 6 214 525,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Дніпровська міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ «Київ Скрап Груп», про стягнення 6 214 525,60грн. безпідставно збережених коштів за безоплатне використання земельної ділянки комунальної власності за період з 29.04.21р. по 26.09.24р. без правовстановлюючих документів. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на ту обставину, що відповідач зареєструвавши за собою 29.04.21р. право приватної власності на будівлі та споруди, розташовані на земельній ділянці за адресою: м. Дніпро, вул. Волонтерська, 76, з кадастровим номером :04:006:0015, використовував земельну ділянку без укладеного договору оренди, за відсутності державної реєстрації речового права на вказану земельну ділянку, відповідно до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України та зберігав кошти, не сплачуючи орендну плату за користування цією земельною ділянкою, тим самим протиправно позбавляє територіальну громаду міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради права на отримання доходу у вигляді орендної плати.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2025р. у справі №904/5595/24 позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Скрап Груп» на користь Дніпровської міської ради: 6 214 525,60грн. - безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної власності без достатньої правової підстави, 93 217,89грн. витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви та 757,00грн. - витрат на сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Київ Скрап Груп» звернулось до Центрального апеляційного господарського суду, через систему "Електронний суд" з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2025р. у справі №904/5595/24 та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити в повному обсязі. Одночасно, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Чус О.В., Верхогляд Т.А..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.09.2025р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи №904/5595/24. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Скрап Груп» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2025р. у справі №904/5595/24 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

Матеріали справи № 904/5595/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги, апеляційний господарський суд вважає за необхідне залишити її без руху, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 цього Кодексу.

Отже, наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами ч. 2 ст. 256 ГПК України. Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи ст. 256 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. До клопотання чи заяви мають бути подані докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

При цьому, ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Таким чином, у кожному випадку, суд, з врахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, що наведені в обгрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

В обґрунтування поважності причин пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2025р. у даній справі скаржник, посилається на наступне. Розгляд справи здійснювався без участі Відповідача, оскільки останнього не було повідомлено про час та місце розгляду справи. Також Відповідач не отримував рішення, а про його винесення останній дізнався лише після того, як за адресою місця знаходження нерухомого майна Відповідача а саме на вул. Волонтерська,76, м. Дніпро, 01.09.2025 з`явився приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Дашко Ігор Валерійович, який і повідомив представників Відповідача, що Судом було винесено оскаржуване Рішення, а також надав копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.05.2025 ВП №78043268. З метою з`ясування відповідних обставин, керівником Відповідача в той саме день, тобто 01.09.2025 було видано довіреність на ім`я адвоката Діденко Романа Анатолійовича, аби останній з`ясував, чи дійсно Суд виніс відповідне Рішення та що саме стало підставою для цього. В свою чергу адвокат Діденко Р.А. з метою виконання доручення клієнта 04.09.2025 подав через підсистему «Електронний суд» до суду заяву у який просив надати йому можливість ознайомлення із усіма матеріалами справи в електронному вигляді через підсистему «Електронний суд». 05.09.2025 о 16.32 год. (п`ятницю) представнику Відповідача було забезпечено ознайомлення з матеріалами Справи в електронному вигляді через підсистему «Електронний суд» (підтверджується скріншотом екрану ноутбуку на якому зафіксовано інформація з кабінету адвоката Діденко Р.А. з Електронного суду, який додається). Водночас, проаналізувавши матеріали справи (більш ніж 500 сторінок), стало відомо, що з незрозумілих обставин в матеріалах справи, до яких надано доступ в електронному вигляді, відсутні докази які б свідчили, що:1)Відповідач повідомлявся судом про час та місце розгляду справи як на електронну адресу, зазначену у витягу з ЄДРПОУ; 2) а також те, що ухвали суду від 27.12.24р., 23.01.25р., 13.02.25р., які направлялись за адресою місцезнаходження відповідача згідно з ЄДРПОУ, повернулася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». До цього часу рішення не надходило а ні на поштову, а ні на електронну на адресу Відповідача, а отже останній не був обізнаний з тим, що в суді розглядалась справа та, як наслідок, з незалежних від себе підстав, не мав змоги раніше подати дану скаргу.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, та перевіривши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено 01.04.2025р., повний текст рішення складено 02.04.2025р., отже останнім днем строку подання апеляційної скарги є 22.04.2025р.

Проте, з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2025р. скаржник звернувся лише 26.09.2025р., тобто зі значним пропуском строку оскарження.

За загальним правилом ч. 1 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що копії усіх процесуальних документів (ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2024р., 23.01.2025р., 13.02.2025р. та 11.03.2025р.), а також оскаржуваного рішення надсилалися на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Скрап Груп» згідно з ЄДРПОУ ( 02099, м. Київ, вул. Ремонтна, буд.7), однак були повернуті поштовою установою на адресу суду з відміткою УДППЗ "Укрпошта" - "за закінченням терміну зберігання".

При цьому, суд зауважує на тому, що в апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Київ Скрап Груп» зазначає ту ж саму поштову адресу ( 02099, м. Київ, вул. Ремонтна, буд.7).

Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку із позначками, зокрема, "за закінченням терміну зберігання", з урахуванням конкретних обставин справи вважаються належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 08.09.2021р. у справі №910/20604/20 та від 14.09.2021р. у справі №909/548/16.

Разом з тим, сам лише факт не отримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.06.2018р. у справі № 904/9904/17.

За змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Єдиного державного реєстру судових рішень, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в Єдиний державний реєстр судових рішень повний текст рішення надіслано судом 02.04.2025р. та оприлюднено 03.04.2025 року.

Тобто, із вказаної дати будь-яка особа, в тому числі і апелянт, мала можливість ознайомитись з текстом даного судового рішення в електронній формі.

Також колегія суддів вважає за необхідне наголосити заявнику на наступних положеннях.

За змістом ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. При цьому із правового контексту наведених норм вбачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він відновленню.

Апеляційний суд зазначає, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який згідно з ч. 1 ст. 119 ГПК України, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Отже, суд з урахуванням конкретних обставин справи має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку і залежно від встановленого постановити ухвалу про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України зазначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає викладені апелянтом обставини для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення у даній справі недостатніми для визнання їх поважними, у зв`язку з чим відповідне клопотання не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд, також враховує, що згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010 року).

За таких обставин, дійшовши висновку про неповажність причин пропуску строку звернення з апеляційною скаргою, судова колегія приходить до висновку про надання скаржнику можливості зазначити інші підстави для поновлення цього строку.

Крім того, за положеннями п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

З 01.01.2024р. розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 3028, 00 грн.

Пунктами 2.1., 2.2. частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції на дату подання позовної заяви) визначено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні з позовною заявою, розмір судового збору, що підлягав сплаті становив 93 217 грн. 88 коп..

Відповідно до п. 2.4. ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції враховує, що законом України від 26.05.2021р. № 2147а-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" до статті 4 Закону України "Про судовий збір" включено частину третю, відповідно до якої при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (підпункт "б" підпункту 1 пункту 17 § 1 розділу 4).

З огляду на те, що скаржником у даній справі апеляційна скарга подана в електронній формі з використанням системи "Електронний суд", розмір судового збору, який підлягає ним сплаті за подання апеляційної скарги має бути розрахований судом із застосуванням понижуючого коефіцієнта, передбаченого ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір", а саме коефіцієнт 0,8 пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи, що апелянт згідно апеляційної скарги просить скасувати рішення суду в повному обсязі, то судовий збір за подання даної апеляційної скарги підлягає сплаті, у розмірі 111 861,46 грн. ( 93 217,88 х 150% х 0,8).

Скаржником при поданні апеляційної скарги не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

У зв`язку з цим, з метою усунення допущених недоліків оформлення апеляційної скарги скаржнику слід сплатити судовий збір у сумі 111 861,46 грн. та надати належні докази сплати судового збору апеляційному суду.

Крім того, суд зауважує на тому, що з 05.10.2021р. офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку.

18.10.2023 р. введено в дію Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами" від 29.06.2023р. № 3200-IX. Зокрема, приписами ч. 6 ст. 6 ГПК України (у редакції Закону, з урахуванням змін) унормовано, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Відповідно до положень ч.ч. 4, 8 ст. 6 ГПК України, Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги", якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з п. 37 наведеного розділу підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. До електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі - АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя.

Таким чином, з початку функціонування підсистем ЄСІТС "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистеми відеоконференцзв`язку змінився порядок подання апеляційних і касаційних скарг, надіслання судових рішень, тощо.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Скрап Груп» підписана адвокатом Діденко Р.А., у якого є свій Електронний кабінет.

Здійснивши запит на отримання інформації про наявність зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС (відповідь № 16093021 додано до матеріалів справи) судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Київ Скрап Груп» () не виконано вимоги ч. 6 ст. 6 ГПК України та не зареєстровано Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

Одночасно з цим, відповідно до абзацу 2 ч. 6 ст. 6 ГПК України, процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Згідно з абз. 2 ст. 174 ГПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до ч. 6 ст. 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Відповідно до ч. 2 ст. 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 258 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до ч. 6 ст. 6 цього Кодексу але не зареєструвала його, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу.

Статтею 174 ГПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч. 3 ст. 260 ГПК України, апеляційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно ч. 4 ст. 260 ГПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 261 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків, з урахуванням вказаних змін у процесуальному законодавстві.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що за положеннями п. 4 ч.1 ст. 261 ГПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 119, 174, 234-235, 258, 260 ГПК України,суд-

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску Товариством з обмеженою відповідальністю «Київ Скрап Груп» строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2025р. у справі № 904/5595/24.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Скрап Груп» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2025р. у справі № 904/5595/24 залишити без руху, надавши апелянту строк 10 днів, з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів сплати судового збору, у розмірі 111 861,46 грн. та для надання обґрунтування інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, ніж ті, що зазначені в апеляційній скарзі та для надання суду доказів реєстрації електронного кабінету, відповідно до ст. 6 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв