ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року Справа № 924/232/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Саврій В.А. , суддя Гудак А.В.

секретар судового засідання Верещук А.В.

за участю представників сторін:

заявника: не з`явився

боржника : не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні Акціонерного товариства "Проскурів" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 21.05.2025 у справі № 924/232/22 (суддя Субботіна Л.О.)

за заявою фізичної особи - підприємця Крищука Максима Володимировича м.Хмельницький

до Публічного акціонерного товариства "Проскурів" м. Хмельницький

про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 21.05.2025 у справі №924/232/22 відмовлено у задоволенні заяви представника фізичної особи - підприємця Яцишина О.В., ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про забезпечення вимог кредиторів від 16.05.2025. Вжито заходів до забезпечення вимог кредиторів за ініціативою суду. Заборонено Акціонерному товариству "Проскурів" вчиняти дії щодо відчуження належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток в статутних капіталах інших осіб без згоди суду, який розглядає справу про банкрутство.

Не погодившись із винесеною ухвалою боржник звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить зупинити дію ухвали Господарського суду Хмельницької області від 21 травня 2025 року у справі №924/232/22. Скасувати ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 21 травня 2025 року у справі №924/232/22 в частині вжиття заходів до забезпечення вимог кредиторів за ініціативою суду.

Так, з посиланням на ст. ст. 136, 137 ГПК України, постанови Верховного суду від 16.09.2020 у справі № 910/13208/19, від 16.01.2019 у справі № 5016/1284/2012(5/45), від 13.02.2020 у справі № 50/790-43/173, від 10.02.2021 у справі №911/1159/14, від 02.04.2019 у справі № 914/2555/18 на думку боржника, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази незаконності дій боржника, а також існування будь-яких фактичних обставин (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації відповідачем), які б свідчили про можливе невиконання (утруднення виконання) судового рішення.

Зауважує, що судом першої інстанції було досліджено лише інформацію з відкритих джерел, зокрема ДРРП та ЄДРЮО, при цьому, судом не було взагалі досліджено документи, які підтверджують вчинення відповідних правочинів, зокрема підстави для вчинення таких правочинів та період вчинення відповідних правочинів.

У зв`язку із чим, як вважає скаржник, неможливо стверджувати, що боржник відчужував об`єкти нерухомого майна та корпоративні права умисно, з метою уникнення можливості задоволення вимог кредиторів, оскільки правова підстава (правочини) для здійснення відповідних реєстраційних дій щодо відчуження майна боржника могла виникнути задовго до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Окремо зазначає, що у матеріалах справи також відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б могли свідчити про намір АТ «Проскурів» відчужити 47490 штук простих іменних акцій ПрАТ «Холод».

Також, боржник звертає увагу, що станом на дату постановлення оскаржуваної ухвали єдиним кредитором, чиї грошові вимоги у сумі 296 224,00 грн визнані судом, є ФОП Крищук М.В.

ФОП Крищук М.В. не звертався до суду з відповідною заявою про вжиття заходів до забезпечення вимог кредиторів.

Відзивів на апеляційну скаргу від інших учасників провадження у справі про банкрутство не надійшло, що в силу вимог ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали.

Ухвалою суду від 11.09.2025 заяву представника АТ "Проскурів" - Керницької О. В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у справі №924/232/22 задоволено. Забезпечено представнику АТ "Проскурів" - Керницькій О. В. проведення судового засідання "02" жовтня 2025 р. о 10:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 4.

Разом з тим, в судовому засіданні 02.10.2025 у зв`язку із технічними несправностями представник скаржника не змогла підключитися до системи відеоконференцзв`язку, у зв`язку із чим заявила клопотання про відкладення, у якому просить відкласти розгляд справи №924/232/22 на іншу дату.

Розглянувши подане клопотання про відкладення розгляду справи, судова колегія приходить до висновку про його відхилення, з огляду на таке.

Ч. 1 ст. 202 ГПК України визначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу. Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Згідно із ч. 11 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 197 ГПК України, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.

Колегія суддів зауважує, що представником скаржника у апеляційній скарзі висловлена позиція щодо незаконності оскарженої ухвали, явка обов`язковою не визнавалася, а тому подане клопотання є необґрунтованим, відповідно відсутні підстави для відкладення розгляду скарги.

Отже в судове засідання учасники провадження у справі про банкрутство не з`явилися, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені заздалегідь та належним чином, ухвалу про відкладення розгляду скарги надіслано до їх електронних кабінетів та на поштові адреси.

Таким чином, враховуючи норми ст.ст.269, 273 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду учасників провадження у справі про банкрутство, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали, а тому, колегія суддів, визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників останніх, за наявними у справі доказами.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 29.11.2024 серед іншого, відкрито провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Проскурів" за заявою фізичної особи - підприємця Крищука Максима Володимировича. Визнано грошові вимоги фізичної особи - підприємця Крищука Максима Володимировича до Публічного акціонерного товариства "Проскурів" у розмірі 200000,00 грн основного боргу (четверта черга задоволення вимог кредиторів), 24224,00грн судового збору, сплаченого за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та 72000,00 грн авансування винагороди арбітражному керуючому (перша черга задоволення вимог кредиторів). Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника ПАТ "Проскурів". Введено процедуру розпорядження майном боржника ПАТ "Проскурів" строком на 170 календарних днів. Розпорядником майна боржника ПАТ "Проскурів" призначено арбітражну керуючу Гапіну Наталію Вікторівну. Призначено попереднє засідання суду на 10:00 год. 21 січня 2025 року. Заяву фізичної особи - підприємця Яцишина Олега Володимировича, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства "Проскурів" про відкриття провадження у справі про банкрутство залишено без розгляду.

З метою виявлення кредиторів боржника суд за допомогою автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" 29.11.2024 здійснив офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Проскурів" на офіційному веб-сайті Верховного Суду в мережі Інтернет, номер публікації якого 74743.

До суду 19.05.2025 від представника фізичної особи - підприємця Яцишина О.В., ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 надійшла заява про забезпечення вимог кредиторів від 16.05.2025, згідно з якої останній просить вжити заходи забезпечення вимог кредиторів, заборонивши боржнику відчужувати цінні папери, частки в статутних капіталах інших осіб, нерухоме майно до введення процедури санації, ліквідації чи закриття провадження у справі. В обґрунтування заяви вказує, що постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.05.2025 у справі №924/232/22 (924/1354/20), ухвалено нове рішення, яким скасовано рішення суду першої інстанції та вирішено, зокрема списати акції із рахунків відповідачів фізичних осіб у депозитарній установі ТОВ "Підприємство "Росан - Цінні Папери" та переказати їх на рахунок боржника ПАТ "Проскурів". Вказана постанова була уже на наступний день 16.05.2025 надана представником ПАТ "Проскурів" на виконання до депозитарної установи ТОВ "Підприємство "Росан - Цінні Папери" для їх переказу на користь боржника. Представник зазначає, що у разі завершення виконання цієї операції посадові особи боржника ПАТ "Проскурів" будуть мати змогу безперешкодно їх відчужити іншим особам на шкоду кредиторам та самого боржника. Обґрунтованість такого припущення зумовлює попередня поведінка боржника, який уже неодноразово вчиняв дії на відчуження за заниженою вартість своїх активів на користь пов`язаних осіб. Представник звертає увагу, що забезпечення вимог кредиторів у спосіб заборони на відчуження його активів, зокрема цінних паперів, часток, іншого нерухомого майна, не може негативно вплинути на його господарську діяльність, оскільки такої він фактично не веде, а окрім того відчуження вказаних активів не є предметом його господарської діяльності. Іншою обставиною негайного забезпечення вимог кредиторів є тривалий розгляд грошових вимог, який так і не може завершитись, що створює для боржника можливості до проведення зборів кредиторів діяти без відповідних обмежень.

Крім того, 19.05.2025 до суду від представника фізичної особи - підприємця Яцишина О.В., ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 надійшло додаткове обґрунтування необхідності забезпечення вимог кредиторів, в якій представник звертає увагу, що необхідність забезпечення зумовлюється попередньою поведінкою боржника, яка і призвела до неплатоспроможності, що характеризується системним виведенням істотних активів на пов`язаних чи заінтересованих осіб. Так, із 02.06.2020 до 25.01.2022 ПАТ "Проскурів" відчужено 52 об`єкта нерухомого майна, шляхом їх внесення до статутного капіталу ТОВ "Технопарк Проскурів", що було створеного разом із іншим пов`язаним ПАТ "Хмельницьке АТП 16854", а саме: 25.05.2020 державна реєстрація ТОВ "Технопарк Проскурів" із загальними розміром статутного капіталу 1500000 грн, засновники: ПрАТ "Хмельницьке АТП 16854" (765000,00 грн), ПАТ "Проскурів" (735000,00 грн); 11.07.2023 реєстрація зміни розміру статутного капіталу юридичної особи: ПрАТ "Хмельницьке АТП 16854", яке збільшилось до 7483334,08 грн, ПАТ "Проскурів" - 7189870,00 грн, тобто на 6454870,00 грн (сама передача активів відбулася у 2020-2022 роках, що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру нерухомого майна ТОВ "Технопарк Проскурів"); 24.07.2023 до засновників додано ТОВ "Сіті Кепітал" з розміром частки 7189870,00 грн (КБВ - ОСОБА_6 , керівник - ОСОБА_7 ). ПрАТ "Хмельницьке АТП 16854" збільшило частку до 7483334,08 грн, ПАТ "Проскурів" розмір частки не змінило, зменшилась лише в процентному виразі; 29.05.2024 ПАТ "Проскурів" відступило усю свою частку у розмірі 7189870,00 грн ТОВ "Аделайнс" (власник та керівник ОСОБА_8 , яка є дружиною ОСОБА_6 та матір`ю ОСОБА_7 ). Наразі, ПАТ "Проскурів" має частку лише у статутному капіталі ТОВ "Сіті Кепітал" у розмірі 1 360 601,20 грн (9,75%). Представник заявника вказує, що внаслідок свідомих дій та рішень керівництва боржника він уже позбавився не лише усіх своїх істотних активів, які були внесені до статутного капіталу свого ж товариства, а й позбавився на користь іншого пов`язаного із керівництвом товариства. Відповідно до наявних результатів інвентаризації, що додавалися до матеріалів справи ще арбітражним керуючим Глеваським В.В. (акт №1 інвентаризації наявності фінансових інвестицій від 22.08.2025), боржник мав частки в інших товариствах. З огляду на це, з метою забезпечення вимог кредиторів та запобігання відчуження інших істотних активів, слід заборонити їх відчуження. На думку представника, відмова суду у задоволенні цієї заяви лише з тих підстав, що вимоги заявників ще не визнані, вказуватиме, з огляду на затягування судом їх вирішення, на фактичне сприяння боржнику у відчуженні інших його активів. У будь-якому разі, виходячи із права суду застосувати ці заходи й з власної ініціативи (на відміну від забезпечення позову), навіть відсутність процесуального права заявників-кредиторів на подання такої заяви, за обґрунтованості наведених доводів, зумовлює застосування відповідних заходів судом самостійно.

Як зазначалося вище, ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 21.05.2025 у справі №924/232/22 відмовлено у задоволенні заяви представника фізичної особи - підприємця Яцишина О.В., ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про забезпечення вимог кредиторів від 16.05.2025. Вжито заходів до забезпечення вимог кредиторів за ініціативою суду. Заборонено Акціонерному товариству "Проскурів" вчиняти дії щодо відчуження належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток в статутних капіталах інших осіб без згоди суду, який розглядає справу про банкрутство.

Як убачається із апеляційної скарги скаржник оскаржує ухвалу в частині вжиття заходів до забезпечення вимог кредиторів за ініціативою суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу суду першої інстанції лише в оскарженій частині.

З приводу зазначеного суд апеляційної інстанції вказує таке.

Відповідно до ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, у приписах КУзПБ законодавець утвердив пріоритет норм цього спеціального закону та субсидіарне застосування у процедурах банкрутства (неплатоспроможності) загальних норм Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Тому загальні норми ГПК України застосовуються при розгляді справ про банкрутство настільки, наскільки це узгоджується із логікою законодавчого регулювання відносин банкрутства (неплатоспроможності), зокрема ті норми ГПК України, що мають універсальний характер, тобто застосовні до вирішення однакових, переважно суто процедурних, питань руху справи у позовному провадженні, так само і у процедурі банкрутства (неплатоспроможності) за умови, що інше не встановлено КУзПБ (п. 40-42 постанови Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 16.08.2023 у справі №920/162/23).

Правові засади забезпечення позову у господарському судочинстві врегульовано главою 10 розділу І ГПК України, тоді як спеціальним законом про банкрутство (ст. 40 КУзПБ) визначено особливі різновиди забезпечувальних заходів вимог кредиторів боржника, які є учасниками провадження у справі, та надано право застосування таких заходів як за клопотанням розпорядника майна чи кредитора, так і за ініціативою суду.

За змістом ч. 1 ст. 40 КУзПБ господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів.

Зокрема, господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику вчиняти без згоди розпорядника майна правочини, а також зобов`язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника та забезпечення вимог кредиторів (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його майном або цінними паперами без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме чи нерухоме майно боржника), про що виноситься ухвала.

Тобто, у ст. 40 КУзПБ наведено вичерпній перелік спеціальних заходів забезпечення вимог кредиторів (заборона/зобов`язання вчинити або утриматися від вчинення дій, що можуть безпосередньо вплинути на конкурсну/ліквідаційну масу боржника; припинення повноважень керівника) та безальтернативно визначено безпосередніх адресатів (суб`єктів) таких заходів забезпечення - боржник та у випадку припинення повноважень за частиною другою цієї статті - керівник/орган управління боржника.

У ст. 40 КУзПБ законодавець визначив і мету, задля якої такі заходи застосовуються - для збереження майна боржника, усунення перешкод для виконання розпорядником майна своїх повноважень та захисту прав і законних інтересів боржника або кредиторів.

Отже, як було зазначено вище, відповідно до приписів ч. 1 ст. 40 КУзПБ заходи забезпечення вимог кредиторів можуть бути вжиті судом за своєю ініціативою.

Так, Кодексом України з процедур банкрутства, як спеціальним законом, визначено особливі різновиди заходів на забезпечення вимог кредиторів боржника, які є учасниками провадження у справі та надано право їх застосування як за клопотанням кредитора, так за ініціативою суду. Разом з тим, загальні принципи застосування забезпечувальних заходів (на будь-якій стадії розгляду справи, якщо їх незастосування може істотно ускладнити ефективний захист порушених прав кредитора як учасника провадження), дотримання доцільності, адекватності та співмірності застосованих заходів мають застосовуватися як загальні забезпечувальні норми відповідно до ст. 136 ГПК України. Подібні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 13.02.2020 у справі № 50/790-43/173, від 31.05.2022 у справі № 924/1277/20.

Статтею 136 ГПК України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Інститут забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулася з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку окремо, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про те, що невжиття таких заходів матиме наслідки, визначені у ч. 2 ст. 136 ГПК України.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати у результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Передумовою забезпечення позову є обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову, що гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову заявленим позивачем вимогам, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (заявника).

Аналогічні висновки наводяться у постановах Верховного Суду від 21.12.2021 у справі № 910/10598/21, від 28.08.2023 у справі № 906/304/23 та інших.

При цьому не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.

З урахуванням специфіки провадження у справі про банкрутство, безпосередньою метою застосування передбачених ст. 137 ГПК України заходів забезпечення позову, як заходів забезпечення вимог кредиторів у такій справі, є збереження майна боржника та у такий спосіб охорона матеріально-правових інтересів кредиторів від можливих недобросовісних дій боржника чи інших осіб стосовно його активів задля попередження потенційних труднощів у досягненні основної мети процедур банкрутства - як найповнішого задоволення вимог кредиторів.

Господарський суд, який розглядає справу про банкрутство, не позбавлений процесуального права за власної ініціативи вжити заходів забезпечення у справі про банкрутство, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, а також керуючись принципами законності, диспозитивності та пропорційності в силу ст. 2, 14, 15 ГПК України та з урахуванням інтересів кредиторів і боржника у справі про банкрутство.

Наведені процесуальні дії господарського суду, відповідають функції господарського суду, як учасника справи про банкрутство щодо забезпечення справедливого балансу між кредиторами і боржником та контролю за правильністю і черговістю здійснення арбітражним керуючим дій у відповідній судовій процедурі банкрутства. Близькі за змістом правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10.02.2021 у справі № 911/1159/14.

Як убачається із матеріалів справи, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 252100527, станом на 10.04.2021 за ПАТ "Проскурів" на праві власності було зареєстровано низку об`єктів нерухомого майна, які в подальшому були відчужені боржником, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна довідкою № 427401244 від 18.05.2025.

Також відповідно до протоколу інвентаризаційної комісії від 22.08.2022, ПАТ "Проскурів" був учасником (засновником) низки юридичних осіб, в тому числі ТОВ "Технопарк Проскурів" (частка 49%), ПП "Рудпол" (частка 100%), ТОВ "Проскурівтехгаз ЛХЗ" (частка 25%).

Разом з тим, як вбачається із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які містять в реєстрі станом на момент постановляння даної ухвали, ПАТ "Проскурів" уже не є учасником ТОВ "Технопарк Проскурів", ПП "Рудпол" та ТОВ "Проскурівтехгаз ЛХЗ", що свідчить про відчуження ПАТ "Проскурів" своїх корпоративних прав.

Відомості щодо відчуження ПАТ "Проскурів" своєї частки у статутному капіталі ТОВ "Технопарк Проскурів" підтверджуються також витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, складеними станом на 10.07.2023 (ПАТ "Проскурів" було учасником товариства із часткою 735000,00 грн), станом на 23.07.2023 (ПАТ "Проскурів" було учасником товариства із часткою 7189870,00 грн), станом на 17.05.2025 (ПАТ "Проскурів" не є учасником товариства), що відображає збільшення частки ПАТ "Проскурів" в статутному капіталі ТОВ "Технопарк Проскурів" та її подальше відчуження.

Додатково слід врахувати, що постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.05.2025 у справі № 924/232/22 (924/1354/20) було скасовано рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.02.2025 у справі №924/232/22(924/1354/20) та прийнято нове рішення, яким, зокрема витребувано з чужого незаконного володіння фізичних осіб прості іменні акції ПрАТ "Холод" у загальній кількості 47490 штук, які обліковуються на рахунках у депозитарній установі ТОВ "Підприємство "Росан-Цінні папери", шляхом списання переказу з відповідних рахунків та зарахування цінних паперів у бездокументарній формі існування на рахунок у цінних паперах у депозитарній установі ТОВ "Фондова компанія "Центр-Інвест" на ім`я Публічного акціонерного товариства "Проскурів".

Таким чином, на підставі вищевказаного рішення ПАТ "Проскурів" є власником 47490 штук простих іменних акцій ПрАТ "Холод", за рахунок яких в подальшому може здійснюватися погашення вимог кредиторів.

Крім того, відповідно до ст. 1 КУзПБ банкрутство - визнана господарським судом нездатність боржника, крім страховика або кредитної спілки, відновити свою платоспроможність за допомогою процедури санації та реструктуризації і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Кодексом, грошові вимоги кредиторів інакше, ніж через застосування ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника, а також віднесення страховика або кредитної спілки відповідно до рішення Національного банку України до категорії неплатоспроможних відповідно до Закону України "Про страхування" або Закону України "Про кредитні спілки".

Головна мета процедури банкрутства полягає в захисті прав кредиторів юридичної особи, яка опинилася в скрутному фінансовому становищі.

Процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства, а також недопущенні доведення боржника до банкрутства.

Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів.

Отже, однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів.

Вчинення боржником дій щодо відчуження майна може вплинути на наповнення ліквідаційної маси або можливість погашення вимог кредиторів в процедурі санації.

З огляду на викладене, враховуючи поведінку боржника, колегія суддів погоджується із місцевим господарським судом, що існує висока імовірність відчуження боржником нерухомого майна, корпоративних прав, які на даний час перебувають у його власності, відповідно невжиття заходів забезпечення вимог кредиторів може призвести до негативних наслідків для кредиторів, зокрема, таке майно може бути передано третім особам, що в свою чергу, буде перешкоджати наповненню ліквідаційної маси та погашенню кредиторських вимог. Крім того, вчинення боржником дій щодо відчуження належного йому майна прямо вплине на його фінансовий стан та в подальшому може позбавити кредиторів можливості задовольнити свої вимоги за рахунок такого майна.

За наведеного, доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі спростовуються наведеним вище, а тому не беруться судом апеляційної інстанції до уваги.

При цьому враховується, що розмір заявлених до боржника кредиторських вимог у справі № 924/232/22 про банкрутство ПАТ "Проскурів" є досить значним.

Також суд враховує, що у разі відчуження нерухомого майна боржника, право власності на яке підлягає державній реєстрації, захист прав учасників справи про банкрутство у майбутньому буде потребувати додаткових зусиль кредиторів та арбітражного керуючого, спрямованих на скасування такого рішення про державну реєстрацію прав і припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності третіх осіб на таке майно боржника за наявності відповідних підстав. Дані обставини, в свою чергу, ускладнять процедуру наповнення ліквідаційної маси банкрута, можуть призвести до її зменшення і, як наслідок, не задоволення вимог кредиторів боржника в повному обсязі.

Також приймається до уваги, що заборона боржнику здійснювати відчуження нерухомого майна, цінних паперів, часток в статутних капіталах інших осіб без згоди суду не позбавляє боржника права вчиняти такі дії, а лише обмежує таке право необхідністю отримання згоди суду з метою недопущення здійснення розпорядження таким майном всупереч інтересам кредиторів та з метою уникнення погашення їх вимог.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вжиття саме таких заходів є обґрунтованим, адекватним, співмірним та жодним чином не призведе до порушення прав та законних інтересів боржника, натомість забезпечить збереження майна боржника, баланс інтересів сторін, що узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

За наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується із місцевим господарським судом про необхідність вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони Акціонерному товариству "Проскурів" вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна, цінних паперів, часток в статутних капіталах інших осіб без згоди суду, який розглядає справу про банкрутство.

Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Хмельницької області від 21.05.25 у справі №924/232/22 в оскарженій частині прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Крім того, у зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати визначені ст. 129 ГПК України, залишаються за скаржником.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Проскурів" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 21.05.2025 у справі № 924/232/22 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 21.05.2025 у справі №924/232/22 в оскарженій частині залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, встановленому ст. 286-291 ГПК України.

4. Справу № 924/232/22 повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "13" жовтня 2025 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Гудак А.В.