ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2025 р. Справа№ 910/3559/21 (910/5816/24)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Пантелієнка В.О.

Доманської М.Л.

при секретарі Вага В.В.

та за участю представників:

від позивача: Коренчук Т.О. арб.кер.;

від відповідача: не з`явися;

від третьої особи: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРТ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2025 (повний текст складено 24.03.2025)

у справі №910/3559/21 (910/5816/24) (суддя Івченко А.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтохімімпекс" в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Ткачука Олександра Вікторовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРТ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптіма Факторинг"

про стягнення 1 000 000,00 грн

в межах справи № 910/3559/21,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/3559/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтохімімпекс", у якій до боржника застосовано ліквідаційну процедуру постановою від 23.11.2022, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Ткачука Олександра Вікторовича.

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтохімімпекс" (далі - позивач) в особі ліквідатора банкрута - арбітражного керуючого Ткачука Олександра Вікторовича в межах вказаної справи про банкрутство звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРТ" (далі - відповідач) про стягнення 1 000 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між відповідачем та АТ "Банк Фінанси та Кредит" (далі - Банк) був укладений Договір про відновлювальну кредитну лінію №1341-10 від 17.11.2010 та в якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором між позивачем та банком був укладений Іпотечний договір №3018И/1110 від 25.11.2010. В подальшому право вимоги за кредитним договором набуло Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптіма Факторинг" (далі - третя особа), яке звернулось з вимогою про повернення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 27 212 160,36 грн, а також попередженням про примусове звернення стягнення на предмет іпотеки. Третьою особою було здійснено звернення стягнення на предмет іпотеки, вартість якого складала 20 761 200,00 грн, тому позивач має право вимагати від боржника (відповідача) відшкодування сплаченої позивачем, як майновим поручителем, суми, але, враховуючи значний розмір судового збору та перебування позивача в процедурі банкрутства, заявляє вимогу про стягнення частини суми в розмірі 1 000 000,00 грн.

Відповідач не скористався правом подати відзив на позовну заяву, однак подав клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності, в якому зазначив, що право на подання позову у позивача виникло 09.03.2021, з моменту звернення стягнення на предмет іпотеки третьою особою, тому трирічний строк позовної давності сплив 10.03.2024, а позов подано через систему "Електронний суд" 10.05.2024.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29 січня 2025 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРТ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтохімімпекс" 1 000 000,00 грн в якості часткового відшкодування вартості нерухомого майна, на яке було звернуто стягнення Товариством з обмеженою відповідальністю "ОПТІМА ФАКТОРИНГ" за Іпотечним договором №3018И/1110 від 25.11.2010, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В. за реєстраційним №11808 та судовий збір у розмірі 12000,00грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕРТ" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки суд безпідставно визнав, що у позивача виникло право на зворотну (регресну) вимогу до відповідача, хоча жодної фактичної грошової сплати в інтересах боржника (ТОВ «ПЕРТ») позивачем не здійснювалося, оскільки позивач надав згоду на позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки, що, хоч і призвело до втрати його майна, не є тотожним фактичному виконанню зобов`язання за боржника; суд фактично визнав наявність у позивача безпідставного збагачення з боку відповідача (відповідно до ст. 1212 ЦК України), однак не дослідив, чи наявні усі елементи складу такого збагачення; у нашій справі позивач самостійно погодився на реалізацію предмета іпотеки, маючи повне уявлення про правові наслідки такої дії, крім того, відповідач не набув жодного збагачення у матеріальному вигляді - його фінансове становище не змінилося внаслідок реалізації майна позивача третій особі; суд фактично ототожнив згоду на звернення стягнення на предмет іпотеки з виконанням зобов`язання; суд першої інстанції при ухваленні рішення вийшов за межі предмета та підстав позову, оскільки не перевірив конкретний механізм виникнення збитків саме в сумі 1000 000,00 грн, причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача та втратою майна позивача, належність і допустимість доказів, які підтверджують розмір заявленої до відшкодування шкоди; позивач пропустив строк позовної давності, наслідки спливу якого просив застосувати відповідач, однак суд помилково визнав, що в умовах дії воєнного стану в Україні строк зупиняється відповідно до п. 19 Прикінцевих положень ЦК України, і вказаний висновок суду не відповідає правовим позиціям Верховного Суду в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 990/115/22.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що внаслідок звернення стягнення на майно позивача, зменшилась заборгованість ТОВ "ПЕРТ" перед ТОВ "Оптіма Факторі" за Кредитним договором, зобов`язання за яким були забезпечені іпотекою майна ТОВ "Нафтохімімпекс" на суму його вартості, в той же час, позивач втратив своє майно та набув право вимоги до відповідача по відшкодуванню його вартості; доводи апеляційної скарги проте, що визнання заборгованості та надання згоди на реєстрацію майна на підставі іпотечного застереження не свідчать про виконання зобов`язання іпотекодавцем (ТОВ "Нафтохімімпекс") не заслуговують на увагу, оскільки таким чином позивачем було реалізовано волевиявлення на перехід належного йому майна у власність третьої особи, в рахунок виконання зобов`язань ТОВ "ПЕРТ" за кредитним договором; ТОВ "Нафтохімімпекс", як майновий поручитель відповідав за зобов`язаннями боржника (ТОВ "ПЕРТ") лише своїм майном, та внаслідок переходу права власності на дане майно до кредитора (ТОВ "Оптіма Факторі"), обов`язок майнового поручителя був повністю виконаний і він набув право вимагати від боржника (відповідача) відшкодування сплачених позивачем сум; розмір заявленої до стягнення суми (1 000 000,00 грн) обґрунтований тим, що позивач перебуває в процедурі банкрутства (ліквідації) та подача позову про стягнення всієї суми вартості іпотечного майна (20 761 200,00 грн.) та сплата судового збору від вказаної суми буде надмірним тягарем для позивача, враховуючи відсутність коштів у банкрута; позовна давність позивачем не пропущена, а правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 990/115/22 стосується поновлення процесуальних строків (визначених відповідними процесуальними кодексами), у той час як позовна давність не є процесуальним строком, а підстави її зупинення внаслідок введення воєнного стану, як безумовні, встановлені положеннями Цивільного кодексу України.

22.09.2025 від арбітражної керуючої Коренчук Т.О. надійшло клопотання про долучення доказів повноважень - ухвали Господарського суду м. Києва від 02.07.2025, якою клопотання ліквідатора банкрута про відсторонення його від повноважень задоволено. Відсторонено арбітражного керуючого Ткачука Олександра Вікторовича від виконання повноважень ліквідатора ТОВ "Нафтохімімпекс" у справі № 910/3559/21. Призначено ліквідатором банкрута у справі № 910/3559/21 арбітражну керуючу Коренчук Тетяну Олександрівну

Учасники справи належним чином повідомлялись про розгляд апеляційної скарги в порядку, визначеному статтями 6, 120, 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), шляхом направлення ухвал суду за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що підтверджується довідками про доставку електронного документа до електронних кабінетів сторін і третьої особи.

22.09.2025 представником відповідача через систему "Електронний суд" - адвокатом Пінак Є.Р. подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із раптовим погіршенням стану здоров`я.

Клопотання про відкладення розгляду справи відхилене судом, оскільки явка сторін у судове засідання не була визнана обов`язковою і неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, тому суд, на підставі ч.12 ст. 270 ГПК України, ухвалив здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників відповідача і третьої особи.

При цьому судом також враховано, що клопотання схожого змісту (про відкладення у зв`язку із погіршенням стану здоров`я) представником відповідача заявлялись неодноразово (23.06.2025 та 28.07.2025).

Представник позивача у судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 17.11.2010 між АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ТОВ "ПЕРТ" (відповідач) було укладено договір про невідновлювальну кредитну лінію №1341-10.

За умовами Кредитного договору Банк відкрив відповідачу непоновлювальну кредитну лінію на суму 14255841,10 грн, строком до 25.11.2017 (з урахуванням Додаткової угоди від 05.10.2015).

В якості забезпечення виконання умов Договору про невідновлювальну кредитну лінію між АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ТОВ "Нафтохімімпекс" (позивач) був укладений Іпотечний договір №3018И/1110, посвідчений 25.11.2010 Морозовою С.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за номером 11808.

Відповідно до умов Іпотечного договору предметом іпотеки було наступне майно: нежитлова будівля заг.пл. 4770,2 кв.м., що розташована за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Хмельницького Богдана, 50, що складається з виробничого корпусу літ. Б, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна № 16291953.

За згодою сторін вартість предмета іпотеки становила 20 779 552,44 грн.

30.05.2018 між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ТОВ "Фінансова компанія "Абмер" був укладений Договір відступлення прав вимоги, посвідчений нотаріусом, за умовами якого до ТОВ "Фінансова компанія "Абмер" перейшло, зокрема, право вимоги за Договором про невідновлювальну кредитну лінію № 1341-10 від 17.11.2010 та Іпотечним договором №3018И/1110, посвідчений 25.11.2010 Морозовою С.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за номером 11808.

11.07.2018 між ТОВ "Фінансова компанія "Абмер" та ТОВ "Оптіма Факторинг" був укладений Договір відступлення прав вимоги, посвідчений нотаріусом. За умовами договору до ТОВ "Оптіма Факторинг" перейшло право вимоги за Договором про невідновлювальну кредитну лінію № 1341-10 від 17.11.2010 та Іпотечним договором №3018И/1110, посвідчений 25.11.2010 Морозовою С.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за номером 11808.

24.06.2020 між ТОВ "Оптіма Факторинг" та ТОВ "Молнія-Інвест" був укладений Договір про відступлення прав вимоги, посвідчений нотаріусом. За умовами договору до ТОВ "Молнія-Інвест" перейшло право вимоги за Договором про невідновлювальну кредитну лінію № 1341-10 від 17.11.2010 та Іпотечним договором №3018И/1110, посвідчений 25.11.2010 Морозовою С.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за номером 11808.

01.02.2021 між ТОВ "Оптіма Факторинг" та ТОВ "Молнія-Інвест" був укладений Договір про розірвання Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, від 24.06.2020 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф. зареєстрований в реєстрі за № 1294.

Таким чином, з 01.02.2021 ТОВ "Оптіма Факторинг" набуло усіх прав кредитора за Договором про невідновлювальну кредитну лінію № 1341-10 від 17.11.2010 та Іпотечним договором № 3018И/1110, посвідченим 25.11.2010 Морозовою С.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за номером 11808.

03.02.2021 на адресу ТОВ "Нафтохімімпекс" надійшла вимога ТОВ "Оптіма Факторинг" №01/02/21-2 від 01.02.2021 про повернення заборгованості за Договором про невідновлювальну кредитну лінію № 1341-10 від 17.11.2010 у загальній сумі 27 212 160,36 грн., а також, попередження про примусове звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку незадоволення даної вимоги.

Крім того, ТОВ "Нафтохімімпекс" було повідомлено про можливість здійснення виконання основного зобов`язання на підставі ст.42 ЗУ "Про іпотеку".

Відповідно до заяви, посвідченої Зимою Н.Ф. 17.02.2021, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованої в реєстрі за № 254, Позивач - ТОВ "Нафтохімімпекс" визнав заборгованість за Договором про невідновлювальну кредитну лінію №1341-1.0 від 17.11.2010 із змінами та доповненнями в розмірі 27 212 160216 грн., яка складається з: заборгованість по тілу кредиту - 14 255 841,10 грн.; заборгованість по відсотках - 5 212 364,97 грн.; заборгованість по пені 2 376 902,77 грн.; заборгованість по сплаті штрафу за невиконання п.7.1.6 Договору іпотеки - 4 867 051,52 грн.

Також, позивач визнав ТОВ "Оптіма Факторинг" Кредитором та Іпотекодержателем за Договором про невідновлювальну кредитну лінію №1341-10 від 17.11.2010 із змінами та доповненнями та за Іпотечним договором № 3018И/1110, посвідченим 25.11.2010 Морозовою С.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 11808 із змінами та доповненнями.

Позивач не заперечував та надав згоду третій особі на задоволення своїх вимог за кредитним договором та Іпотечним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом набуття права власності Іпотекодержателю на Предмет іпотеки у відповідності до п.7.4.3., п.7.4.14, п.7.4.15, п.9, п.10, п.10.3, п.10.3.1 Іпотечного договору та ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про іпотеку".

В свою чергу, відповідач, відповідно до Заяви, посвідченої Зимою Н.Ф. 17.02.2021, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованої в реєстрі за № 255 також визнав заборгованість за Договором про невідновлювальну кредитну лінію № 1341-10 від 17.11.2010 із змінами та доповненнями, визнав третю особу ТОВ "Оптіма Факторинг" кредитором та іпотекодержателем та надав згоду на задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки.

09.03.2021 Третьою особою - ТОВ "Оптіма Факторинг" було здійснено звернення стягнення на Предмет іпотеки: нежитлову будівлю заг.пл,4770,2 кв.м., що розташована, за адресою: Одеська обл., м.Одеса, вул.Хмельницького Богдана 30, що складається з виробничого корпусу літ.Б, яка належала на праві власності ТОВ "Нафтохімімпекс" та була передана в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ "ПЕРТ" за Договором про невідновлювальну кредитну лінію № 1341-10 від 17.11.2010.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна, виконану ТОВ "Експертна компанія "Вектор" від 03.03.2021, яка була використана третьою особою при зверненні стягнення на майно, ринкова вартість нежитлової будівлі, що розташована за адресою: Одеська область, місто Одеса, вулиця Хмельницького Богдана, будинок № 50, загальною площею 4 770,2 кв.м. складала 20 761 200,00 грн.

Таким чином, зобов`язання відповідача перед третьою особою за Договором про невідновлювальну кредитну лінію № 1341-10 від 17.11.2010 були частково задоволені за рахунок майна позивача в розмірі 20761200,00грн.

Ліквідатором ТОВ "Нафтохімімпекс" на адресу відповідача, була направлена Вимога про погашення заборгованості №02-21/163 від 09.10.2023 у семиденний строк з моменту отримання даної вимоги, сплатити Товариству грошові кошти в розмірі 20 761 200,00 грн, з відшкодування вартості нерухомого майна на яке було звернено стягнення ТОВ "Оптіма Факторинг" для задоволення вимог до ТОВ "ПЕРТ" за Договором про невідновлювальну кредитну лінію № 1341-1.0 від 17.11.2010 року.

Вимога № 02-21/163 від 09.10.2023 про погашення заборгованості відповідачем була залишена без задоволення та відповіді.

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача 1 000 000,00 грн, як частини із загальної заборгованості в сумі 20 761 200,00 грн, оскільки не має можливості для подання позову про стягнення заборгованості у повному обсязі.

Відповідач під час розгляду справи у суді першої інстанції не заперечував наявність та розмір заборгованості, однак просив відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем трирічного строку позовної давності.

За наслідками розгляду даного спору суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов`язки сторін у справі виникли на підставі наступних правочинів:

- договору про невідновлювальну кредитну лінію № 1341-10 від 17.11.2010, який був укладений між АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ТОВ "ПЕРТ" (відповідач) та за правовою природою є кредитним договором;

- Іпотечний договір №3018И/1110 від 25.11.2010, який був укладений між АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ТОВ "Нафтохімімпекс" (позивач) та за правовою природою є договором іпотеки (застави нерухомого майна), як одного із виду забезпечення виконання зобов`язань;

- ряду договорів відступлення прав вимоги, за якими АТ "Банк "Фінанси та Кредит" відступив право вимоги за договорами з позивачем і відповідачем новим кредиторам, останнім з яких є ТОВ "Оптіма Факторинг".

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі судового рішення.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Відповідачем не спростовано презумпцію правомірності кредитного договору, іпотечного договору та договорів відступлення прав вимоги. Вказані договори укладені належним чином, отже, є обов`язковим для виконання.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 572 ЦК України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до частини 1 статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Подільний об`єкт незавершеного будівництва може бути переданий в іпотеку лише у випадках, визначених законом.

Статтею 2 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що законодавство України про іпотеку базується на Конституції України і складається з Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Земельного кодексу України, законів України "Про нотаріат", "Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому", цього Закону та інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України.

Згідно визначень, що наведені у статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом; іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання свого зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; іпотекодержатель - кредитор за основним зобов`язанням; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи - боржника;

Отже, позивач який передав в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язань відповідача за кредитним договором, у даному випадку виступає як майновий поручитель.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання. (частини 1, 2 статті 7 Закону України "Про іпотеку").

Частиною 3 статті 42 Закону України "Про іпотеку встановлено, що майновий поручитель, який виконав основне зобов`язання, повністю або в частині, має право вимагати від боржника відшкодування сплаченої майновим поручителем суми.

Отже, як вірно встановив суд першої інстанції, право, яке виникає у заставодавця в такому випадку за своєю правовою природою є регресним. Регресна вимога носить похідний характер. Вона виникає тільки на основі виконання якогось іншого зобов`язання, що стосовно регресного може бути основним. Зміст регресного зобов`язання становлять права і обов`язки сторін. У регресному зобов`язанні регредієнту належить право на одержання відшкодування, регресант зобов`язаний вчинити дії по відшкодуванню, тобто змістом регресного зобов`язання є стягнення сплаченого кредиторові в основному зобов`язанні. Таким чином, регрес не зобов`язання - це зворотна вимога про повернення грошей або майна, виконане однією особою за іншу або з вини останньої третій особі. Регресне зобов`язання характеризується такими ознаками: воно є похідним від іншого (основного) зобов`язання; один або всі його учасники є також суб`єктами основного зобов`язання; виконання одним учасником зобов`язання або навіть саме його виникнення зумовлюється діями або бездіяльністю осіб, з якими в майбутньому і встановлюються регресні зобов`язання.

Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, надаючи згоду кредитору - ТОВ "Оптіма Факторинг" (третя особа у справі, новий кредитор) на задоволення вимог за кредитним договором та Іпотечним договором шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом набуття (передачі) - права власності іпотекодержателю (позивачу) на Предмет іпотеки умов іпотечного договору та ст.37 ЗУ "Про іпотеку", позивач у добровільному порядку частково виконав забезпечене основне зобов`язання в межах вартості Предмету іпотеки - 20 761 200,00 грн.

При цьому, відповідач, відповідно до Заяви, посвідченої Зимою Н.Ф. 17.02.2021, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованої в реєстрі за № 255 також визнав заборгованість за Договором про невідновлювальну кредитну лінію № 1341-10 від 17.11.2010 із змінами та доповненнями, визнав третю особу ТОВ "Оптіма Факторинг" кредитором та іпотекодержателем та надав згоду на задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки.

Отже, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що позивач має право на відшкодування сплаченої ним суми у вигляді вартості втраченого майна вартістю 20 761 200,00 грн., право власності на яке було набуте третьою особою внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором.

Позивач зазначає, що в даній позовні заяві заявляється вимоги про стягнення 1 000 000,00 грн з належних до сплати позивачу грошових коштів в розмірі 20 761 200,00 грн., що пов`язано зі значним розміром судового збору та перебування позивача в процедурі банкрутства.

Заявлення вимог про стягнення лише частини заборгованості в розмірі 1000 000,00 грн є правом позивача, вказані вимоги є доведеними і обгрунтованими, однак відповідачем було подано клопотання про застосування строку позовної давності.

Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності у три роки.

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За твердженням відповідача, перебіг позовної давності для звернення позивачем до суду із даним позовом почався з 09.03.2021 (з моменту звернення стягнення на Предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом реєстрації права власності за третьою особою) та, відповідно, сплив - 10.03.2024, а позивач звернувся до суду з позовом 10.05.2024, тобто поза межами позовної давності.

Однак, як вірно зазначив суд першої інстанції, згідно із п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Отже, на момент звернення позивачем до суду із даним позовом строк позовної давності не сплив.

Посилання відповідача на висновки, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 990/115/22, відхиляютсья судом, оскільки висновки вказаної постанови стосуються поновлення процесуальних строків (визначених відповідними процесуальними кодексами), у той час як позовна давність не є процесуальним строком, а підстави її зупинення внаслідок введення воєнного стану, як безумовні, встановлені наведеними положеннями Цивільного кодексу України, який регулює норми матеріального права.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, наведені норми чинного законодавства, місцевий господарський суд дійшов юридично вірного висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості є доведеними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані позивачем докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРТ" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 29 січня 2025 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 06.10.2025.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді В.О. Пантелієнко

М.Л. Доманська