УХВАЛА

м. Київ

07.10.2025Справа № 910/11938/25

Суддя Господарського суду міста Києва Смирнова Ю.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви, особи, які можуть отримати статус учасника справи: Гаражно-будівельний кооператив "Прикордонник Дарниця",

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники учасників справи:

від заявникане з`явилися
від особи, яка може отримати статус учасника справиФаренюк В.Л.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, в якій просить суд витребувати у Гаражно-будівельного кооперативу "Прикордонник Дарниця" (ідентифікаційний код 22921835 наступні документи:

1. Протокол зборів кооперативу 27.05.2023;

2. Порядок денний зборів кооперативу 27.05.2023;

3. Списки уповноважених, які були присутні та приймали участь у зборах кооперативу 27.05.2023;

4. Списки членів Гаражно-будівельного кооперативу "Прикордонник Дарниця", які були присутні та приймали участь у зборах кооперативу 27.05.2023.

Заява про забезпечення доказів до подання позовної заяви обґрунтована необхідністю забезпечення доказів з метою захисту права приватної власності заявника на гараж № НОМЕР_1 , оскільки заявника незаконно позбавлено членства в кооперативі без належного повідомлення та участі в загальних зборах, рішення яких стали підставою для спірних дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2025 розгляд заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви по справі №910/11938/25 призначено на 07.10.2025.

Заявник у судове засідання 07.10.2025 представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 07.10.2025 представник особи, яка може отримати статус учасника справи - керівник гаражно-будівельного кооперативу, заперечив проти задоволення заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.110 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Згідно з ч.ч.3-4 ст.110 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Отже, забезпечення доказів надає додаткову гарантію збереження доказів.

Згідно зі ст.ст.73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ч.1 ст.110 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо:

- є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений;

- збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, це насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому і ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах. Тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Саме такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №9901/845/18, від 09.10.2019 у справі №9901/385/19.

Проте, заявником не обґрунтовано та не доведено, що є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Жодного аргументу щодо таких обставин заявник у поданій суду заяві не навів.

Суд звертає увагу заявника, що таку процесуальну дію як забезпечення доказів (ст.110 Господарського процесуального кодексу України) неможна ототожнювати з процесуальною дією щодо витребування доказів (ст.81 Господарського процесуального кодексу України).

Так, відповідно до ст.81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом, в якому повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Отже, забезпечення доказів способом їх витребування хоча і спрямоване на забезпечення права учасника процесу належним чином довести свої вимоги та заперечення, проте носить відмінний характер від витребування доказів у порядку ст.80, 81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вживається у випадку наявності в такого учасника процесу підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Суд зазначає, що відсутність, як обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази, так і обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення доказів, є підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення доказів.

За приписами ч.5 ст.112 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

З урахуванням викладеного вище суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви по справі №910/11938/25, у зв`язку з її необґрунтованістю.

Керуючись ст.110-112, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви у справі №910/11938/25 відмовити.

2.Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.М. Смирнова