РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.10.2025Справа № 910/9045/25

За позовом Фізичної особи-підприємця Яценко Олени Олександрівни (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферм Є" (м. Київ)

про стягнення 99 970,78 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Яценко Олена Олександрівна звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферм Є" про стягнення 99 970,78 грн, з яких: 48 205,38 грн - пені, 45 941,68 грн - інфляційних втрат, 5 823,72 грн - 3% річних, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором на послуги письмового перекладу № 21/08-2024 від 21.08.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2025 відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, заяв і клопотань.

11.08.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким він заперечує проти позову з підстав його необґрунтованості.

15.08.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Копа ЛТД" (назву змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Ферм Є" (далі - замовник) та Фізичною особою-підприємцем Яценко Оленою Олександрівною (далі - виконавець) укладено Договір на послуги письмового перекладу №21/08-2024, відповідно до умов якого виконавець за винагороду зобов`язався надати замовнику послуги з перекладу, а останній зобов`язався прийняти та оплатити надані послуги.

Під послугами відповідно цього договору потрібно розуміти: надання послуг письмового перекладу з української мови на англійську мову документів, текстів та матеріалів, наданих замовником у форматі doc, docx.

У відповідності до пунктів 2.1. - 2.4. Договору, виконавець зобов`язується в обумовлені терміни надати переклад текстових письмових перекладів; надати перекладену документацію в електронному вигляді. Замовник зобов`язується оплатити роботу виконавця згідно порядку, визначеного п. 3 цього договору. Замовник передає виконавцю матеріали для перекладу з переліком певних вимог до нього електронною поштою на адресу . Виконавець передає переклад замовнику на електронну адресу ; ; .

Згідно із п. 3.1. та п. 3.2. Договору загальна вартість договору становитиме суму вартості послуг, вказану в рахунках. Вартість одного слова в кінцевому перекладі становить від 0,06 до 0,2 долари США в залежності від складності послуг згідно курсу НБУ купівлі валюти на дату виставлення рахунку. Кінцева вартість послуг буде вказана сторонами в акті наданих послуг.

Відповідно до п. 3.3. Договору замовник сплачує 100% вартості послуг протягом п`яти робочих днів після отримання рахунку на оплату послуг та акту надання послуг. Обов`язок по оплаті вважається виконаним після надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

У п. 3.4. Договору передбачено, що виконавець по закінченню надання послуг зобов`язаний видати замовнику перекладені документи разом зі звітом наданих послуг та актом надання послуг.

Замовник протягом трьох робочих днів, з моменту отримання від виконавця акту надання послуг та відповідних документів, зобов`язується підписати акт та передати його назад виконавцю, або надати мотивовану відмову. У випадку наявності зауважень до перекладу, виконавець повинен усунути їх протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання повідомлення про невідповідність (п. 3.5. Договору).

Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1. договору та закінчується 31.12.2024, а в частині розрахунків - до моменту повного їх проведення між сторонами (п. 8.2. Договору).

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Приписами частини 2 цієї статті визначено, що положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначає позивач, рішенням господарського суду міста Києва № 910/13949/24 від 27.01.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2025, встановлено неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором №21/08-2024 від 21.08.2024; стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферм Є" 359 920,76 грн суми основного боргу та 2 011,61 грн 3% річних та встановлено.

Позивач вказує, що оплата суми основного боргу у розмірі 359 920,76 грн мала бути здійснена не пізніше 04.09.2024 включно (як встановлено рішенням господарського суду міста Києва № 910/13949/24 від 27.01.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2025), проте надійшла 28.05.2025. У зв`язку з чим позивачем нараховано 48 205,38 грн пені, 45 941,68 грн інфляційних втрат, 5 823,72 грн 3% річних.

За ч. 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 4.4. Договору встановлено, що у разі порушення строків, передбачених п. 3.4 цього Договору, Замовник сплачує Виконавцю пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, від суми оплата якої прострочена.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України).

Частиною 1 ст. 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

Відповідач проти задоволення позову заперечує, зазначає, зокрема, що Договором не передбачена відповідальність Замовника у вигляді сплати пені.

Судом встановлено, що Договором, а саме розділом 4, встановлена відповідальність сторін за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань. Так п. п. 4.2 та 4.3 Договору встановлено відповідальність Виконавця за неналежне виконання умов Договору, а п. 4.4 передбачає відповідальність Замовника перед Виконавцем. Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, що посилання на п. 3.4 Договору в цьому пункті є технічною опискою, оскільки йдеться про п. 3.3 Договору, в якому визначено строки оплати Замовником вартості наданих послуг. При цьому в п. 4.4 Договору чітко встановлено відповідальність Замовника перед Виконавцем за кожен день прострочення від суми, оплата якої прострочена.

Відтак, доводи відповідача про відсутність підстав для стягнення суми пені судом відхиляються.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3 % річних, інфляційних втрат та пені, суд встановив їх правильність та арифметичну вірність.

Частиною 3 ст. 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч. 2 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 76, 77 ГПК України).

Статтею 79 ГПК України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано наступне. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Твердження позивача відповідачем належними доказами не спростовані.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 48 205,38 грн пені, 45 941,68 грн інфляційних втрат, 5 823,72 грн 3% річних є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферм Є" (01001, м. Київ, вул. Еспланадна, буд. 20; ідентифікаційний код 42351828) на користь Фізичної особи-підприємця Яценко Олени Олександрівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 45 941 (сорок п`ять тисяч дев`ятсот сорок одну) грн 68 коп. інфляційних втрат, 5 823 (п`ять тисяч вісімсот двадцять три) грн 72 коп. 3% річних, 48 205 (сорок вісім тисяч двісті п`ять) грн 38 коп. пені та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко