ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/2749/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "ЕЛКОМ"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХІНВЕСТ ПЛЮС"
про стягнення коштів

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "ТЕК "ЕЛКОМ" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ "ТЕХІНВЕСТ ПЛЮС", в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача: 32.773,81 грн - основну заборгованість за фактично спожиту електричну енергію за Договором про постачання електричної енергії споживачу від 21.12.2018 №21121; 12.872,46 грн - інфляційні втрати; 3.291,33 грн - 3% річних, а також судові витрати.

Фактичними підставами позову є неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань в частині оплати вартості спожитої електричної енергії в лютому-березні 2022 та в січні 2023.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.08.2025 з урахуванням малозначності справи №922/2749/25 в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи без повідомлення сторін та встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

Частиною п`ятою статті 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі була надіслана за місцезнаходженням відповідача № поштового відправлення 880), проте повернулася на адресу суду з відміткою поштового відділення "Одержувач відсутній за вказаною адресою".

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17).

При цьому, виходячи зі змісту статей 120, 242 ГПК, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №910/2654/22).

Враховуючи факт направлення судом ухвали про відкриття провадження у справі на дійсну адресу відповідача та повернення такої ухвали з відміткою поштового відділення "Одержувач відсутній за вказаною адресою", суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача у даній справі.

Положеннями частини другої статті 14 ГПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини третя статті 13 ГПК України).

Відповідно до частини дев`ятої статті 165, частини другої статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений частиною першою статті 251 ГПК України відзиву на позов не подав, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розгляну за наявними матеріалами справи.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне.

На підставі заяви-приєднання від 21.12.2018 ТОВ "ТЕХІНВЕСТ ПЛЮС" приєдналося до Договору постачання електричної енергії споживачу на умовах Комерційної пропозиції №2-А. Додатком до вказаної заяви надана інформація щодо об`єктів споживача.

Згідно з умовами укладеного між ТОВ "ТЕК "ЕЛКОМ" як постачальником та ТОВ "ТЕХІНВЕСТ ПЛЮС" як споживачем Договору про постачання електричної енергії споживачу від 21.12.2018 №211218/01 (в редакції Додаткової угоди від 01.01.2021 №1, надалі - Договір), постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно з пунктом 5.1. Договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до умов цього Договору.

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (пункт 5.4. Договору).

У відповідності до пункту 5.6. Договору оплата рахунка постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 робочих днів від дати, зазначеної в комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.

Умовами пункту 6.2. Договору передбачений обов`язок споживача забезпечувати своєчасну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

Цей Договір укладається на строк, визначений у комерційній пропозиції, яку обрав споживач та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком до умов цього Договору та/або сплаченого рахунку (квитанції) постачальника. Договір вважається щорічно продовженим на тих де умовах на кожний наступний календарний рік, якщо жодна зі сторін не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення терміну дії Договору не заявить про припинення цього Договору або перегляд його умов (пункт 13.1. Договору).

На виконання умов Договору в лютому-березні 2022 та січні 2023 позивач продав відповідачу електричну енергію в загальній кількості 27,481 МВт*год на суму 86.828,87 грн, про що свідчить довідка АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" про фактичні обсяги електричної енергії по споживачу ТОВ "ТЕХІНВЕСТ ПЛЮС".

Позивачем надсилалися на електронну адресу відповідача, яка зазначена в Договорі, Акти прийому-передачі електроенергії від 28.02.2022 №0000103 на суму 80.040,25 грн, від 31.03.2022 №0000169 на суму 6.578,33 грн та від 31.01.2023 №0000038 на суму 210,29 грн, разом із рахунками від 11.03.2022 №СФ-0000435, від 11.04.2022 №000061 та від 08.02.2023 №СФ-0000248.

Як зазначає позивач, заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію за період лютий-березень 2022 та січень 2023 з урахуванням наявної передплати становить 32.773,81 грн та залишається несплаченою.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту шляхом вжиття наведених у позові способів захисту права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу (пункт 14 частини першої статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії").

Пунктом 1 частини третьої статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Статтею 530 ЦК України передбачено строк (термін) виконання зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події.

Судом встановлено настання строків виконання грошових зобов`язань відповідача. Так, у відповідності до пункту 5.6. Договору оплата рахунка постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 робочих днів від дати, зазначеної в комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.

Умовами Комерційної пропозиції №2-А (пункт 3) передбачено, що рахунки за фактично спожиту електричну енергію (в т.ч. послуги з розподілу) надаються споживачу до 10-го числа місяця наступного за розрахунковим. Такі рахунки підлягають оплаті споживачем протягом трьох робочих днів з дати їх отримання.

Як свідчать матеріали справи, позивачем надсилалися на електронну адресу відповідача рахунки-фактури за фактичну відпущену електричну енергію в лютому-березні 2022 та січні 2023, а саме: 11.03.2022 №СФ-0000435 на суму 25.985,19 грн, від 11.04.2022 №000061 на суму 6.578,33 грн та від 08.02.2023 №СФ-0000248 на суму 210,29 грн. Терміни оплати вказаних рахунків - 16.03.2022, 16.04.2022 та 13.02.2023 відповідно.

Станом на дату розгляду справи заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію за Договором становить 32.773,81 грн та залишається несплаченою, доказів протилежного матеріали справи не містять.

В силу статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідачем доказів, які б спростовували факт наявності заборгованості в розмірі 32.773,81 грн до суду не надано.

Відповідно до частини першої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приймаючи до уваги приписи статті 526 ЦК України, якою передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов Договору та діючого законодавства та оскільки відповідачем не спростовано наявності заборгованості, суд дійшов висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 32.773,81 грн - основної заборгованості за фактично спожиту електричну енергію за Договором.

Крім суми заборгованості позивач просить суд стягнути з відповідача 12.872,46 грн - інфляційні втрати та 3.291,33 грн - 3% річних.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наведені вище норми права та встановлені судом обставини, а саме факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, свідчать про правомірність нарахування позивачем відповідачеві 3% річних та індексу інфляції.

Перевіривши правильність здійснених позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат судом встановлено, що такі розрахунки виконані арифметично правильно, згідно з нормами чинного законодавства. А отже, позовні вимоги в цій частині (про стягнення інфляційних втрат у розмірі 12.872,46 грн та 3% річних у сумі 3.291,33 грн) є законними та обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 3.028,00 грн покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 4, 13, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХІНВЕСТ ПЛЮС" (Україна, 61050, Харківська обл., м. Харків, пров. Руставелі, буд. 2, кв. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "ЕЛКОМ" (Україна, 61058, Харківська обл., м. Харків, вул. Леся Курбаса, буд. 12, )

- 32.773,81 грн - основна заборгованість за фактично спожиту електричну енергію за Договором про постачання електричної енергії споживачу від 21.12.2018 №211218;

- 12.872,46 грн - інфляційні втрати;

- 3.291,33 грн - 3% річних;

- 3.028,00 грн - витрати зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "09" жовтня 2025 р.

Суддя Н.С. Добреля