ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/2695/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНГРЕДІЄНТС», м.Львів
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стабман", м.Харків
про стягнення коштів 87 636,84 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНГРЕДІЄНТС» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАБМАН» про стягнення індексу інфляції у розмірі 73 676,47 грн. та 3% річних у розмірі 13 960,37 грн., що нараховані на заборгованість, стягнену за постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2025 у справі №922/4582/24.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі №922/2695/25; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

15.08.2025 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№ 18854) в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечення зводяться до того, що позовні вимоги спрямовані на невиправдане збагачення позивача, розрахунки 3% річних та інфляційних є помилковими й завищеними. Відповідач вказує, що Позивач включив у період нарахування дні фактичної сплати, що суперечить статтям 253, 254 ЦК України. З посиланнями на обставини воєнного стану наголошує на тому, що прострочення було зумовлене об`єктивними обставинами, а не недобросовісністю дій з боку Відповідача.

20.08.2025 позивачем до суду подана відповідь на відзив (вх.№ 19198) в якій зазначає, що ним помилково включено до розрахунку накладну №2012 від 08.07.2024, у зв`язку із чим до суду подано відповідну заяву про зменшення позовних вимог. При цьому також вказує, що у накладній №3483 від 30.10.2024 була лише описка в сумі заборгованості (208 116,40 грн замість 208 166,40 грн), але розрахунок робився з правильної суми. Вважає, що факт воєнного стану або перебування на території бойових дій не є автоматичною підставою для невиконання зобов`язань. Позивач наголошує, що саме Відповідач допустив прострочення грошового зобов`язання і це дає Позивачу право вимагати стягнення з Відповідача 3% річних та інфляційних втрат за ст. 625 ЦК України.

20.08.2025 позивач до суду однакові за змістом заяви про зменшення розміру позовних вимог (вх.№ 19192, 19202) в редакції яких просить суд:

- Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАБМАН» (, адреса: 68058, м. Харків, вул. Культури, буд. 16-а, оф. 75) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ІНГРЕДІЄНТС» (, адреса: 79004, м. Львів, вул. Персенківка, буд. 19) індекс інфляції у розмірі 72 681,25 грн. та 3% річних у розмірі 13 748,58 грн., що нараховані на заборгованість, стягнену за постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2025 у справі №922/4582/24;

- Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАБМАН» (, адреса: 68058, м. Харків, вул. Культури, буд. 16-а, оф. 75) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ІНГРЕДІЄНТС» (, адреса: 79004, м. Львів, вул. Персенківка, буд. 19) суму понесених судових витрат, які включають суму сплаченого судового збору та суму витрат на правову допомогу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд приймає заяву Позивача про зменшення позовних вимог, справа розглядається з урахуванням поданої Позивачем заяви, предметом спору наразі є стягнення індексу інфляції у розмірі 72 681,25 грн. та 3% річних у розмірі 13 748,58 грн., що нараховані на заборгованість, стягнену за постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2025 у справі №922/4582/24.

22.08.2025 від Відповідача надійшли до суду заперечення (на відповідь на відзив) (вх.№ 19342), в яких наголошує, що на цей час Відповідачем повністю виконано як основне так і додаткове судові рішення у справі №922/4582/24, платежі здійснювались поступово з грудня 2024 року, і це визнається самим позивачем. Наголошує, що Відповідач не заявляє про наявність форс-мажорних обставин, а лише намагається довести, в яких умовах йому приходиться здійснювати свою господарську діяльність. Відповідач не відмовлявся від взятих на себе зобов`язань за Договором купівлі-продажу та на даний час їх повністю виконав.

28.08.2025 Позивач надав до суду Додаткові пояснення у справі (вх.№ 19745).

Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до частини 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розгляну за наявними матеріалами справи.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне.

12 травня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНГРЕДІЄНТС» (надалі-Позивач, Продавець/Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАБМАН» (надалі - Відповідача, Покупець) укладено Договір купівлі-продажу, відповідно до якого Постачальник зобов`язується передати у власність товар, а Покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору найменування, одиниця виміру, кількість товару, що підлягає продажу за цим Договором, ціна за одиницю товару, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), умови поставки визначаються згідно Специфікації, що є додатками до цього Договору та є його невід`ємними частинами.

Кількість товару, що передається за цим Договором у власність Покупця, визначається у рахунку-фактурі, що надається Постачальником та у Специфікації (п. 1.3 Договору).

Загальна кількість товару, що передається по цьому Договору у власність Покупця визначається на підставі фактичного сумарного обсягу всього поставленого товару (п. 1.4. Договору).

Сторони вважають окремою поставкою товар, що передається у власність Покупця згідно Специфікації, рахунку-фактури та відповідної видаткової накладної (п. 1.5 Договору).

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що сума Договору становить суму вартості усіх поставлених партій за період дії договору.

Найменування, асортимент, ціна та кількість Товару що постачаються, вказуються у супроводжувальних документах на товар на кожну партію, а саме: рахунках-фактурах та/або товарних накладних, які є невід`ємною частиною Договору (п. 2.2. Договору).

Відповідачем зобов`язання щодо своєчасного здійснення оплати товару за вищевказаним Договором купівлі-продажу від 12.05.2022 не було виконано, внаслідок чого у відповідача перед утворилась заборгованість щодо оплати видаткових накладних, які не оплачені в повному обсязі, а саме:

- згідно видаткової накладної № 1847 від 24 червня 2024 року, Позивачем поставлено Відповідачу товар (соєва клітковина, каррагінан напівочищений, камедь гуарова, альгінат натрію, калій хлористий харчовий) на загальну суму 484045,20 грн., в тому числі ПДВ 80674,20 грн.;

- згідно видаткової накладної №2012 від 08 липня 2024 року, Позивачем поставлено Відповідачу Товар (гліцерил моностеарат) на загальну суму 12510,00 грн., в тому числі ПДВ 2085,00 грн.;

- згідно видаткової накладної №2233 від 26 липня 2024 року, Позивачем поставлено Відповідачу Товар (каррагінан напівочищений, гліцерил моностеарат) на загальну суму 33751,50 грн., в тому числі ПДВ 5625,25 грн.;

- згідно видаткової накладної № 2569 від 22 серпня 2024 року, Позивачем поставлено Відповідачу Товар (соєва клітковина, цитрат натрію, гліцерил моностеарат) на загальну суму 122326,80 грн., в тому числі ПДВ 20387,80 грн.;

- згідно видаткової накладної № 2449 від 12 серпня 2024 року, Позивачем поставлено Відповідачу Товар (соєва клітковина) на загальну суму 76104,00 грн., в тому числі ПДВ 12 684,00 грн.;

- згідно видаткової накладної №2813 від 12 вересня 2024 року, Позивачем поставлено Відповідачу Товар (кальцій сірчанокислий 2-вод., калій хлор, цитрат натрію, карбоксиметилцелюлоза, гліцерил моностеарат, соєва клітковина) на загальну суму 242887,80 грн., в тому числі ПДВ 40481,30 грн.;

- згідно видаткової накладної № 3175 від 09 жовтня 2024 року, Позивачем поставлено Відповідачу Товар (карбоксиметилцелюлоза, альгінат натрію, гліцерил моностеариат) на загальну суму 65501,40 грн., в тому числі 10916,90 грн.;

- згідно видаткової накладної № 3226 від 11 жовтня 2024 року, Позивачем поставлено Відповідачу Товар (соєва клітковина, кальцій сірчанокислий 2-вод, камедь гуарова, альгінат натрію, динатрій пірофосфат, карбоксиметилцелюлоза, тринатрій цитрат, ксантанова камедь (200 mesh) на загальну суму 283434,90 грн., в тому числі ПДВ 47239,15 грн.;

- згідно видаткової накладної № 3483 від 30 жовтня 2024 року, Позивачем поставлено Відповідачу Товар (кальцій сірчанокислий 2-вод, калій хлористий харч, карбоксиметилцелюлоза, гліцерил моностеарат, ксантова камедь (200 mesh), соєва клітковина) на загальну суму 208166,40 грн., в тому числі ПДВ 34694,40 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 04.04.2025 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інгредієнтс» задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стабман» на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Інгредієнтс» - 592111,30 грн заборгованості за Договором купівлі-продажу від 12.05.2022; 112270,75 грн пені; 12954,34 грн 3% річних; 59954,36 грн інфляційних втрат; 12827,91 грн судового збору. Ухвалено видати наказ після набрання рішенням законної сили. Закрито провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з Товариство з обмеженою відповідальністю «Стабман» 797088,80 грн. заборгованості за Договором купівлі-продажу від 12.05.2022.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 03 липня 2025 року у справі №922/4582/24 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стабман» задоволено частково. Рішення Господарського суду Харківської області від 04.04.2025 у справі №922/4582/24 скасовано в частині стягнення 569,34 грн. пені та 113,90 грн. 3% річних; В цій частині прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог; В решті рішення Господарського суду Харківської області від 04.04.2025 у справі №922/4582/24 залишено без змін; Викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стабман» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інгредієнтс» 592 111,30 грн. заборгованості за Договором купівлі-продажу від 12.05.2022; 111 701,41 грн. пені; 12 840,44 грн. 3 % річних; 59 954,36 грн. інфляційних втрат; 12 816,36 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 569,34 грн. пені та 113,90 грн. 3% річних.

5. Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стабман» 797 088,80 грн. заборгованості за Договором купівлі-продажу від 12.05.2022».

У справі, що розглядається, у зв`язку з порушенням Відповідачем своїх обов`язків за договором купівлі-продажу від 12.05.2022 року Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення в порядку ч.2 ст.625 ЦК України 3% річних у розмірі 13 748,58 грн. та 72 681,25 грн. інфляційних витрат за період, який не охоплено рішенням Господарського суду Харківської області від 04.04.2025 року, зміненого постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2025 року у справі №922/4582/24.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Законодавець у частині першій статті 509 ЦК України визначив зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу (частина друга статті 509 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦПК України).

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (частина третя статті 11 ЦК України).

У справі, що розглядається, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір купівлі-продажу від 12.05.2022 року.

Кредитор має права вимагати від боржника сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Сумою боргу у розумінні статті 625 ЦК України в даному випадку є сума, яку відповідач повинен був своєчасно сплатити позивачу за отриманий товар.

Позивачем здійснено поставку товару в межах укладеного Договору на підставі наступних видаткових накладних: №1847 від 24 червня 2024 року, №2012 від 08 липня 2024 року, №2233 від 26 липня 2024 року, №2569 від 22 серпня 2024 року, №2449 від 12 серпня 2024 року, №2813 від 12 вересня 2024 року, №3175 від 09 жовтня 2024 року, №3226 від 11 жовтня 2024 року, №3483 від 30 жовтня 2024 року. У свою чергу, Відповідач за поставлений товар повністю не розрахувався, що і стало підставою для ухвалення судового рішення у справі № №922/4582/24 про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу від 12.05.2022, пені, 3 % річних та інфляційних втрат за порушення умов господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи приписи ч.2 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст.75 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Харківської області від 04.04.2025 року, зміненого постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2025 року у справі №922/4582/24 має преюдиціальне значення, а встановлені ним факти повторного доведення не потребують.

Судом встановлено, що у справі №922/4582/24 три проценти річних розраховані за період з моменту прострочення виконання договірного зобов`язання по кожній окремій видатковій накладній до 23 грудня 2024 року . В свою чергу розрахунок інфляційних втрат зроблений за період з моменту прострочення виконання договірного зобов`язання по кожній окремій видатковій накладній до 30 листопада 2024 року.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 квітня 2020 року у справі №910/4590/19(провадження №12-189гс19), аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18).

Водночас, слід звернути увагу, що права кредитора на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум стосується лише випадків, коли не сплачено суму основного боргу, що дає право кредитору нарахування відповідних відсотків до моменту виконання рішення суду про стягнення основного боргу. Іншими словами після стягнення суми боргу за рішенням суду кредитор має право нараховувати 3% річні та інфляційні до повного виконання рішення, але об`єктом нарахування є сума боргу.

У справі, що розглядається Позивачем розраховано 3% річних по кожній видатковій накладній за наступні періоди:

- за видатковою накладною №1847 від 24.06.2024 року за період з 24.12.2024 року по 31.01.2024 року в сумі 344517,30 грн.; за період з 01.02.2025 року по 07.02.2025 року в сумі 318517,30 грн; з 08.02.2025 року по 14.02.2025 року в сумі 298517,30 грн; за період з 15.02.2025 року по 28.02.2025 року в сумі 280517,30 грн.;

- за видатковою накладною №2233 від 26.07.2024 року за період з 24.12.2024 року по 17.01.2024 року в сумі 33751,50 грн.; за період з 18.01.2025 року по 17.07.2025 року в сумі 20000,00 грн.;

- за видатковою накладною №2569 від 22.08.2024 року за період з 24.12.2024 року по 21.02.2025 року в сумі 122326,80 грн.;

- за видатковою накладною №3175 від 09.10.2024 року за період з 24.11.2024 року по 28.82.2025 року в сумі 65701,40 грн.;

- за видатковою накладною №3226 від 11.10.2024 року за період з 24.12.2024 року по 17.07.2025 року в сумі 283434,90 грн.;

- за видатковою накладною №3483 від 30.10.2024 року за період з 24.12.2024 року по 17.07.2025 року в сумі 208116,40 грн.;

- за видатковою накладною №2449 від 12.08.2024 року за період з 24.12.2024 року по 28.02.2025 року в сумі 76104,00 грн.;

- за видатковою накладною №2813 від 12.09.2024 року за період з 24.12.2024 року по 28.02.2025 року в сумі 242887,80 грн., за період з 01.03.2025 року по 14.03.2025 року в сумі 140000,00 грн; за період з 15.03.2025 року по 16.06.2025 року в сумі 68000,00 грн.; за період з 17.06.2025 року по 17.07.2025 року в сумі 32991,40 грн.

Перевіривши правильність здійснених позивачем розрахунків 3% річних за Договором судом встановлено, що позивачем помилково у розрахунках 3% річних включені дні фактичної оплати відповідачем грошових коштів 31.01.2025 року, 07.02.2025 року, 14.02.2025 року, 28.02.2025 року. Крім цього, при розрахунку 3% річних на суму 20 000,00 грн. за період з 18.01.2025 року по 17.07.2025 року про сплату Відповідачем заборгованості за видатковою накладною №2233 від 26.07.2024 позивач посилається на платіжну інструкцію №680, проте як у вказаній платіжній інструкції №680 зазначено, що її було сплачено за видатковою накладною №1847 від 24.06.2024 року. Зазначена заборгованість за видатковою накладною №2233 від 26.07.2024 у розмірі 20 000,00 грн. фактично була сплачена Відповідачем 13.12. 2024 року за платіжною інструкцією №562.

Враховуючи вищенаведене, здійснивши перерахунок 3% річних, суд зазначає, що арифметично правильний розмір 3% річних становить:

За видатковою накладною №1847 від 24.06.2024 1 680,05 грн;

За видатковою накладною №2233 від 26.07.2024 - 27,13 грн;

За видатковою накладною №2569 від 22.08.2024 593,20 грн;

За видатковою накладною №3175 від 09.10.2024 355,32 грн;

За видатковою накладною №3226 від 11.10.2024 4 775,68 грн;

За видатковою накладною №3483 від 30.10.2024 3 506,62 грн

За видатковою накладною №2449 від 12.08.2024 412,84 грн

За видатковою накладною №2813 від 12.09.2024 2 068,30 грн.

Таким чином, сума 3% річних, які підлягають стягненню з Відповідача складає 13419,14 грн.

В задоволенні іншої частини позову про стягнення 3% річних слід відмовити в зв`язку з безпідставністю їх нарахування до стягнення.

При розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, та Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої наказом Державного комітету статистики України № 265 від 27.07.2007.

Так, абзацом п`ятим пункту 4 Порядку № 1078 передбачено, що індексація грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків.

Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком № 1078.

Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. А тому, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Розрахунок інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання відображається, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не нараховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних. Аналогічна правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 та від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19

Перевіривши правильність нарахування інфляційних втрат у розмірі 72 681,25 грн., суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України та є обґрунтованим.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019 Верховного Суду по справах №910/13407/17 та №915/370/16.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як законодавчо необґрунтовані та безпідставні.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Крім того, з урахуванням вимог ст. 123, 126, 129 ГПК України, за наслідками розгляду справи з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 413,17 грн., що є пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАБМАН» (, адреса: 68058, м. Харків, вул. Культури, буд. 16-а, оф. 75) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ІНГРЕДІЄНТС» (, адреса: 79004, м. Львів, вул. Персенківка, буд. 19) індекс інфляції у розмірі 72 681 грн. 25 коп., 3% річних у розмірі 13419 грн.14 коп., що нараховані на заборгованість, стягнену за постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2025 у справі №922/4582/24 та витрати по сплаті судового збору 2 413 грн. 17 коп.

В задоволені іншої частини позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "06" жовтня 2025 р.

Суддя С.Ч. Жельне