ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06 жовтня 2025 року м. Черкаси Справа № 925/982/25

Вх.суду №12131/25 від 20.08.2025

Господарський суд Черкаської області

у складі головуючого судді Хабазні Ю.А.,

розглянувши заяву від 20.08.2025

заявника, ОСОБА_1 ,

про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність,

УСТАНОВИВ:

1. ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) звернувся до суду із заявою від 20.08.2025 з вимогою відкрити провадження у справі про його неплатоспроможність.

2. Ухвалою суду від 01.09.2025 заяву залишено без руху, встановлено десятиденний строк для усунення недоліків з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху, та вказано на спосіб усунення недоліків викласти заяву у новій редакції у якій усунути недоліки, вказані у пунктах 6-14 мотивувальної частини цієї ухвали суду.

3. Згідно з пунктами 6-14 ухвали суду від 01.09.2025 вказано на наступні недоліки:

п.6. Заява не містить викладу обставин (фактів) про укладення кожного конкретного договору з кожним окремим кредитором та про факти отримання і сплати коштів по такому договору, у заяві не вказано конкретних доказів (з реквізитами документів), які підтверджують такі обставини, які повинні бути відповідно до п.5 ч.3 ст.162 ГПК України та п.3 ч.2 ст.116 КУзПБ"

п.7. У заяві не наведено "обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються" (п.3 ч.3 ст.162 ГПК України), хоча у заяві вказано, що "Відповідно до Конкретизованого списку кредиторів та боржників загальна сума заборгованості перед кредиторами становить приблизно 409629,18 грн.". З останнього не зрозуміло, з яких конкретних доданків (сум) складається загальна сума заборгованості 409629,18 грн., як і не виокремлено по кожному кредитору, яка сума є основним боргом, яка сума є проценти (як і за який період їх нараховано) та яка сума є неустойкою (п.3 ч.3 ст.116 КУзПБ) для можливості перевірки цих розрахунків судом.

п.8. Безпосередньо у Заяві жодного конкретного доказу не вказано, в той час як саме заява має містити "зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини" (п.5 ч.3 ст.162 ГПК України ).

п.9. Додаток до Заяви не містить належного переліку доказів заборгованості, в той час, як він повинен містити "перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви" (п.8 ч.3 ст.162 ГПК України).

п.10. У "ПЕРЕЛІКУ обов`язкових документів наданих до заяви на відкриття справи про неплатоспроможність фізичної особи, згідно пункту 4 частини 1 статті 116 КУзПБ" зазначено "9) копія трудової книжки надаю електронну трудову станом на 23.06.2025 року", однак будь-яка копія трудової книжки відсутня.

п.11. Заява не містить викладу обставин (фактів) про те,

що боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців та не вказано у заяві і не додано до неї доказів на їх підтвердження (в тому числі й про дату, з якої починається обчислення двомісячного строку та доказів цієї дати);

що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

що існують інші обставини, які підтверджують, що боржник протягом наступних 12 місяців не зможе виконати свої грошові зобов`язання у строк, передбачений для їх виконання, чи здійснювати платежі за звичайними господарськими операціями; (загроза неплатоспроможності, поняття якого розкрито у постановах Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20 та від 14.09.2021 у справі № 902/1023/19, від 09.06.2022 у справі № 904/76/21, від 06.10.2022 у справі № 903/988/20 та інших).

п.12. До заяви не додано передбачених підп.14 ч.3 ст.116 Кодексу документів, а саме заява не містить переліку "інших документів, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу які додаються до заяви".

4. 25.09.2025 до суду через підсистему "Електронний суд" заявником подано "Заяву про усунення недоліків" у якій він надав як пояснення, так і заперечення щодо вимог у постановленій судом ухвалі від 01.09.2025, і до якої додав такі додатки: "1. ел трудова .pdf. 2. КСК (Поцелуйко).docx.pdf. 3. План Реструктуризації (Поцелуйко).docx.pdf. 4. посвідчення офіцера .pdf."

5. Згідно з довідкою про доставку ухвали суду від 01.09.2025 її доставлено заявнику в підсистемі "Електронний суд" 02.09.2025, отже строк на подання заяви про усунення недоліків закінчився 12.09.2025. Заяву про усунення недоліків подано 25.09.2025, тобто з порушенням десятиденного строку, що є підставою для її повернення відповідно до ч.4 ст.174 ГПК України, згідно з якою якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

6. Крім того, аналізуючи та порівнюючи первісну заяву від 20.08.2025 та заяву про усунення недоліків від 01.09.2025 (далі Заява про усунення недоліків) суд приходить до таких висновків.

Заявник не виконав ухвалу суду від 01.09.2025 по формі не виклав первісну заяву у новій редакції. Що ж стосується суті Заяви про усунення недоліків, то суд зазначає наступне.

Заявник взагалі не усунув і не намагався усунути недоліки, вказані у пунктах 6, 8, 9 і 11 ухвали суду від 01.09.2025:

у заяві не наведено "обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються" (п.3 ч.3 ст.162 ГПК України), "за кожним з кредитних зобов`язань" (п.2 ч.2 ст.115 Кодексу) хоча у заяві вказано, що "Детальний розрахунок заборгованості наведено у Списку кредиторів і боржників, що додається." При цьому суд не проявляє "надмірного формалізму" і допускає можливість подання такого розрахунку у іншому від заяви документі (оскільки цей інший документ не є доказом, а є частиною заяви, складається і підписується заявником одночасно із заявою). Однак і з наданого заявником "Конкретизованого списку кредиторів" не зрозуміло, з яких конкретних доданків (сум) складається загальна сума заборгованості. Не містить він і розрахунку заборгованості перед кожним конкретним кредитором та посилання на докази, які цей розрахунок перед кожним конкретним кредитором підтверджують;

у заяві (саме у заяві, як на цьому вказує закон) жодного конкретного доказу не вказано, в той час як саме заява має містити "зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини" (п.5 ч.3 ст.162 ГПК України ). Зазначення і додання доказів це різні дії. У даному випадку якісь докази додані, окремі з них вказані конкретно, однак які саме обставини вони підтверджують заява викладу не містить;

заява не містить: зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); (п.8 ч.3 ст.162 ГПК України);

заява не містить викладу обставин (фактів) про те, що існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності, п.4 ч.2 ст.115 Кодексу, поняття якого розкрито у постановах Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20 та від 14.09.2021 у справі № 902/1023/19, від 09.06.2022 у справі № 904/76/21, від 06.10.2022 у справі № 903/988/20 та інших);

у порушення п.3 ч.3 ст.116 Кодексу у заяві не вказано підстав виникнення зобов`язань (а саме конкретних первинних документів про передачу грошей).

Доводи у Заяві про усунення недоліків про те, що "я доповнюю заяву деталізованим викладом обставин щодо кожного договору. Зокрема, до заяви додано оновлений конкретизований список кредиторів, який містить: перелік укладених договорів із зазначенням номерів, дат укладення, строків виконання зобов`язань, а також сум заборгованості за кожним договором; інформацію про факти отримання коштів від кредиторів та часткового їх погашення, підтверджену відповідними первинними документами (договори, платіжні доручення, банківські виписки); докази, які засвідчують наявність заборгованості, включаючи довідки про заборгованість, виписки по банківських рахунках та інші документи, що є належними та допустимими відповідно до процесуального законодавства" є нікчемними.

Так новий "Конкретизований список кредиторів" за формою викладом нічим не відрізняється від первісного, крім виключення з нього 9 кредиторів, перед якими поточна заборгованість вказувалась у первісному "0 грн." Відсутні у заявах заявника деталізований виклад обставин щодо кожного договору, інформація про факти отримання коштів від кредиторів та часткового їх погашення, вказівка на конкретні первинні документи (платіжні доручення, банківські виписки), конкретні докази, які засвідчують наявність заборгованості, включаючи довідки про заборгованість, виписки по банківських рахунках та інші документи оскільки їх конкретний перелік відсутній, що не дає суду перевірити у судовому засіданні висновок заявника про те, що додатки "є належними та допустимими відповідно до процесуального законодавства".

Наявний у первісній заяві "ПЕРЕЛІК обов`язкових документів наданих до заяви на відкриття справи про неплатоспроможність фізичної особи, згідно пункту 4 частини 1 статті 116 КУзПБ" не відповідає п.8 ч.3 ст.162 ГПК України, вимога про усунення цього недоліку заявником не усунена.

Тобто за задумом заявника суд повинен сам вибирати конкретні документи із додатків та надавати їм оцінку, не маючи від заявника будь-якої інформації про їх вид і походження.

На усунення недоліку у п.10 ухвали суду від 01.09.2025 заявник зазначає, що "Для усунення цього недоліку я надаю електронну копію трудової книжки, яка підтверджує мій трудовий статус та доходи станом на вказану дату. Цей документ є актуальним і відповідає вимогам законодавства." У додатку до Заяви про усунення недоліків вказано "1. ел трудова .pdf.". Файл з цією назвою не містить зображень ні паперової ні електронної трудової книжки. В даному випадку (у цій ухвалі) суд не надає оцінку цьому файлу, однак йому й у судовому засіданні оцінку надано бути не може, оскільки при складенні як первісної заяви, так і Заяви про усунення недоліків заявник не вказав, чи наявний у заявника оригінал цього електронного документа (підписаного електронним підписом), коли (дата) створено цей документ, ким (особа) цей документ створено.

Суд звертає увагу на те, що чинне законодавство не містить поняття "електронна трудова книжка", оскільки усі дані в електронній формі про працівників передаються роботодавцями до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є податкові органи, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, та Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Отже виходячи з норм Кодексу України з процедур банкрутства заявнику або потрібно подати копію паперової трудової книжки, або задекларувати (повідомити) суд, що трудова книжка відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України не оформлялась.

6. Усвідомлено умисним невиконанням ухвали суду заявником суд вважає:

а) не зазначення заявником навіть у тому неналежно складеному "ПЕРЕЛІКУ обов`язкових документів наданих до заяви на відкриття справи про неплатоспроможність фізичної особи, згідно пункту 4 частини 1 статті 116 КУзПБ" відомостей про те: які з доданих документів подані в оригіналі, а які в копії; які з доданих документів є письмовими, а які електронними; оригінали яких документів (які подані суду в копії) наявні у заявника, а які у інших осіб і у кого саме " оскільки лише заявнику відомо, які документи у нього на руках, та оскільки саме ця інформація є ключовою при оцінці судом поданих доказів (п.8 ч.3 ст.162 ГПК України). При цьому суд повторно наголошує на тому, що перелік має містити вказівку як на кожен документ окремо, так і на його реквізити дату, номер, автора (особи яка його створила), а також виду (оригінал чи копія), наявності у заявника або іншої особи оригіналу доказу, якщо до суду подана копія (подана до суду копія може бути засвідчена лише володільцем оригіналу)

В даному випадку суд не оцінює чи є вміщені в підсистему "Електронний суд" зображення доказами (як по формі так і по суті), а вказує на те, що сама заява і додатки до заяви не оформлені відповідно до вимог, які визначені ГПК України, що є перешкодою прийняття заяви.

Доступ до правосуддя полягає у такому компромісі між державою у особі суду та особою яка звертається до суду, що для виконання судом свого обов`язку здійснити правосуддя, особа спочатку має виконати свій обов`язок звернення до суду саме з такою заявою (за змістом і додатками), яка є прийнятною з точки зору закону, який цей компроміс визначає суд не приймає до розгляду будь-які заяви, а лише такі, які містять за чітко визначеним переліком необхідні для розгляду відомості і докази. При цьому докази (як основа будь-якого судового рішення) мають бути подані у чітко визначеній формі (а не "те що вдалось отримати" тобто фактично заявник розуміє і вже наче сам визнає їх ущербність);

б) не зазначення дати останнього платежу за кожним з кредитних зобов`язань оскільки такі відомості установлюються звичайною швидкодоступною інформацією щодо руху коштів по своєму власному банківському рахунку та оскільки саме така конкретна дата по кожному кредитору та по кожному договору вимагається п.2 ч.2 ст.115 Кодексу. Отже, заява не містить викладу обставин (фактів) про те, що боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців та не вказано у заяві і не додано до неї доказів на їх підтвердження (в тому числі й про дату, з якої починається обчислення двомісячного строку та доказів цієї дати).

Так, "Конкретизований список кредиторів" містить дату договору і дату настання строку виконання договору за ним. Однак не містить вказівки на дату припинення погашення платежів (зокрема, останнього платежу) і на доказ цьому (з конкретним посилання у заяві та його доданням до заяви і конкретного зазначення у переліку).

За дев`ятьма (9) договорами із вказаних у вищеназваному Списку строк виконання ще не настав і настане у майбутньому, однак підстав включення їх до загальної суми заборгованості, Плану реструктуризації, припинення їх погашення не вказано.

в) не надання суду інформації про незареєстроване за ним майно, яке належить йому на праві особистої власності чи на праві спільної сумісної власності подружжя (п.4 ч.4 ст.116 Кодексу) оскільки намагання переконати суд і кредиторів, що він не має ліжка, шафи, телефона, комп`ютера (з якого надіслано заяву), одежі, постільної білизни, посуду нікчемні.

Обов`язок заявника згідно із Кодексом полягає у тому, щоб зазначити усе наявне у нього майно. Лише після цього він може висловити свою клопотання до суду стосовно того, на які з конкретні об`єкти з цього майна згідно із законодавством не може бути звернено стягнення. Вирішувати ж питання і оцінювати доводи заявника про те, чи підпадає воно під визначені законодавством ознаки, чи підлягають ці норми застосуванню має суд, в тому числі й з урахуванням думки кредиторів, а не заявник самостійно, та ще й не вказуючи такого майна.

Виключення ж окремих майнових об`єктів боржника із складу ліквідаційної маси здійснюється судом відповідно до ст. 132 Кодексу.

7. При цьому суд вважає за необхідне вказати на таке.

7.1. Заявник має заявляти саме таку точну суму, яку може підтвердити наявними у нього доказами (довести), та надати розрахунок цієї суми з посиланням на докази, які її підтверджують. Якщо заявник не може підтвердити доказами заявлену суму, то має її зменшити до тієї, яку може підтвердити доказами і розрахунком.

Відсутність обґрунтованого розрахунку є перешкодою прийняття заяви.

7.2. Пояснення про те, що "боржник виконав всі можливі і доступні йому заходи для того, щоб отримати потрібну інформацію, проте не отримав її від деяких кредиторів з причин, що не залежали від волі Боржника", що "заявник та його представник зробили все можливе задля того, аби отримати необхідну для складання конкретизованого списку кредиторів не звільняє заявника самостійно здійснити розшук необхідних доказів до складання і подання заяви про відкриття провадження у справі до суду, а не перекладати їх розшук на суд чи вимагати визнання вимог без таких документів згідно з ч.3 ст.116 КУзПБ до заяви додаються "інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу", а саме документи, які підтверджують "розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором". Тобто це мають бути договори і саме головне первинні касові документи про передачу грошей (надання кредиту) підп.11 п.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148). Лише такі документи згідно із законом є доказами передачі грошей.

Якщо заявник не знає навіть реквізитів цих конкретних документів, то установлення фактів, на підставі яких має прийматися судове рішення, є неможливим, що є перешкодою прийняття заяви до розгляду судом.

7.3. У постанові Верховного Суду від 21.10.2020 у справі №915/36/20 зазначено, що на момент подачі заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство боржником повинні бути надані документи (первинні документи, договори, бухгалтерський баланс, аудиторський висновок, судові рішення тощо), які підтверджують наявність ознак неплатоспроможності або її загрози, інакше таке банкрутство має ознаки фіктивного, тобто ініційованого з метою невиконання зобов`язань.

Хоча предметом розгляду у справі №915/36/20 було питання банкрутства юридичної особи, тоді як предметом розгляду у цій справі є питання неплатоспроможності фізичної особи, суд вважає, що у вищеназваній постанові Верховного Суду конкретизований обов`язок заявника (боржника, ініціюючого кредитора, позивача), прямо передбачений ч.1 і 3 ст.74 ГПК України, а саме чітко вказати у заяві і додати до заяви належні докази не лише у цій, а й у будь-якій іншій справі.

7.4 У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.06.2024 у справі №904/1273/23 (п.37-39) вказано про те, що КУзПБ передбачає можливість залишення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство без розгляду, водночас такі випадки чітко регламентовані ч.1 і 6 ст.З8 КУзПБ. З аналізу цих норм та установлених у справі №904/1273/23 обставин (а саме: подання заяви однією юридичною особою про банкрутство іншої юридичної особи; прийняття судом заяви до розгляду; неявки ініціюючого кредитора у судове засідання) Верховний Суд прийшов до висновку. що КУзПБ не містить такої підстави для залишення без розгляду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство як неявка заявника у перше судове засідання, що є ключовим питанням у цій справі.

Однак даний висновок не може бути застосований до даної справи, у зв`язку з тим, що відносини не є подібними (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19), оскільки провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи у цій справі має свої особливості, які відмінні від банкрутства юридичної особи у справі №904/1273/23, зокрема, різні підстави для відкриття провадження, а відповідно і відмінні обставини, які підлягають викладу у заяві, та докази цих обставин, які підлягають доданню до заяви; оскільки у даній справі викладати обставини (факти) і доводити їх має сам боржник (а не перекладати всупереч ч.4 ст.74 ГПК України на суд), в той час як у справі №904/1273/23 завдання боржника є протилежним спростовувати доводи і докази ініціюючого кредитора та доводити свою платоспроможність; оскільки у цій справі заяву не допущено до розгляду по суті з підстав її ущербності (недостатності вказаних у заяві для розгляду обставин, недописок, неясностей, незазначення доказів тощо), а у справі №904/1273/23 суд визнав заяву прийнятною; оскільки у цій справі вирішується питання про повернення заяви до її прийняття, а не про залишення без розгляду заяви після початку її розгляду у судовому засіданні. Отже суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави і відповідне правове регулювання не є тотожними.

7.5. При цьому аналіз ч.1 ст.3, ч.6 ст.12 ГПК України, ч.1 ст.2 КУзПБ у сукупності із ч.3 ст.37, ч.1 ст.38 КУзПБ, ч.1 і 4 ст.174 ГПК України дає суду підстави для висновків про те:

що основним процесуальним законом, який застосовується у розгляді справ про банкрутство, є саме ГПК України, а КУзПБ є субсидіарним, додатковим і доповнюючим процесуальним законом, який встановлює особливості вчинення вже передбаченої в ГПК України процесуальної дії або доповнює новою не передбаченою в ГПК України процесуальною дією.

що чинні закони не можуть суперечити один одному і однаково обов`язкові для виконання, тобто КУзПБ не містять у собі норм, які суперечать нормам ГПК України, чи які є альтернативними до норм ГПК, чи які виключають можливість застосування конкретних норм ГПК України.

У даному випадку слід виходити з такого їх тлумачення, що три підстави для "повернення" заяви боржника, передбачені ч.1 ст.38 КУзПБ є додатковими чи уточнюючими до підстав "повернення", передбачених ч.4 і ч.5 ст 174 ГПК України. Інакше (тобто якщо припустити), що підстави повернення заяви передбачені лише виключно ч.1 ст.38 КУзПБ, і суд не може повернути заяву відповідно до ч.4 ст.174 ГПК, то тоді це прямо суперечить обов`язку застосування судом ч.3 ст. 37 ГПК (щодо права суду залишити без руху без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених ст.174 ГПК України)

8. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух (рішення від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Виходячи з наведеного, обмеженням права на доступ до суду в даному випадку, зокрема, є визначені в ГПК України та КУзПБ вимоги до заявника при зверненні до суду дотримуватися правил складення заяви та додатків до неї (тобто форми і змісту), зокрема, чітко та у точній відповідності виконати вимоги щодо викладу конкретних обставин про виникнення та розмір заборгованості перед кожним кредитором та зазначення у заяві і подання конкретних доказів цих обставин у формі оригіналу чи належним чином посвідченої копії.

9. Отже заявник не усунув недоліки поданої заяви.

Відповідно до ч.4 ст.174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

У зв`язку з цим необхідно повернути заяву з доданими до неї документами заявнику. Оскільки вони подані через підсистему "Електронний суд", то усі ці матеріали наявні у заявника, а роздруковані у суді як копії тому залишаються у суді.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст.129, ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути заяву ОСОБА_1 від 20.08.2025 з доданими до неї документами заявнику.

Ухвала суду набрала законної сили 06.10.2025 Ухвала суду може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

С у д д я Хабазня Ю.А.

Х-2