ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
"09" жовтня 2025 р. Справа № 924/582/25
м. Хмельницький
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В., розглянувши заяву про розподіл судових витрат у справі
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажтелекомсистем"
до: 1. приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"
2. Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Хмельницькій області
про стягнення 482136,44 грн
Розглядаючи заяву позивача про розподіл судових витрат судом враховується таке.
Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно із ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Статтею 244 ГПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).
Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).
Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).
Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Так у підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію договору №01/23 про надання правничої допомоги від 25.01.2025 (далі - договір), укладеного між адвокатським об`єднанням "Адвокатська контора братів Бейликів" (об`єднання) та товариством з обмеженою відповідальністю "Будмонтажтелекомсистем" (замовник).
За цим договором Адвокатське Об`єднання (його адвокати) зобов`язуються надавати правничу допомогу замовнику на підставах, в порядку і в обсязі, визначеному у договорі за погодженням сторін (п. 2.1. договору).
Пунктом 2.2. договору визначено, що правнича допомога, що надається на підставі цього договору, може мати одноразовий чи систематичний характер і складається із комплексу дій чи самостійних операцій, необхідних і достатніх для досягнення мети, поставленої замовником.
Відповідно до п. 2.3. та 2.4. договору види, характер, обсяг, порядок надання і строки правничої допомоги визначаються сторонами на умовах даного договору та додатках. Окремі вимоги щодо предмету даного договору, не встановлені у п. 2.1, 2.2 договору, визначаються у додатках до нього.
За умовами п. 2.5. договору, якщо інші вимоги щодо обсягу правничої допомоги не обумовлені сторонами і не зафіксовані в додатку до договору, комплекс правничої допомоги включає: підготовку аналітичних висновків з питань застосування законодавства України, висновків стосовно законності вчинення правочинів, договорів, локальних документів суб`єкта господарювання, участь та/або представлення Замовника у розгляді та вирішенні господарських, цивільних, адміністративних, земельних, трудових, сімейних спорів, зокрема, й представництво у судовому порядку, в тому числі підготовку процесуальних документів (позовних заяв, клопотань, скарг, пояснень тощо), друкування та/або копіювання додатків до процесуальних документів, направлення необхідних документів до суду та/або учасникам провадження поштою, електронною поштою, факсимільним зв`язком тощо, надання усних та письмових консультацій, інформаційних довідок, а також представництво інтересів Замовника у міжнародних комерційних і третейських судах, органах державної влади та місцевого самоврядування, правоохоронних органах.
Формою винагороди адвокат за надання правничої допомоги замовнику, згідно з п.5.1. договору, є гонорар. Розрахунки замовника з адвокатом здійснюються у національній валюті України.
Пунктом 5.2. договору встановлено, що вартість послуг та порядок оплати гонорару за даним договором визначається згідно з додатком (додатками) до договору, що є невід`ємними частинами договору, та складає суму коштів, сплачених або які підлягають сплаті замовником адвокату за цим договором. Визначення розміру вартості правничої допомоги за певний строк чи конкретну дію або справу здійснюється адвокатом та відображається в акті приймання-передачі послуг, що складається у двох екземплярах, які направляються адвокатом замовнику. Також адвокат надає замовнику звіт з розшифруванням (переліком) видів та обсягу наданої правничої допомоги.
Відповідно до п. 5.3. грошова сума, вказана в п. 5.2. цього договору сплачується адвокату або перераховується замовником на рахунок адвоката за домовленістю сторін, яка визначається в додатках або Акті приймання-передачі послуг до даного договору.
За умовами п. 5.4. договору при належному виконанні умов цього договору, сторони підписують акт приймання-передачі послуг.
Сума (ціна) Договору складає суму усіх сплачених гонорарів за цим Договором (п.5.5. договору).
20.02.2025 між АО "Адвокатським конторою братів Бейликів" та ТОВ "Будмонтажтелекомсистем" укладено додаток №3 до договору №01/23 про надання правничої допомоги від 25.01.2023, в якому сторони узгодили, що Об`єднанням (адвокатами об`єднання) здійснюється досудова робота щодо збирання доказів та усіх необхідних документів від Страхових компаній, будь-яких інших юридичних осіб незалежно від форми власності, судах України, осіб причетних до дорожньо-транспортної пригоди та інших доручень Клієнта ( п. 1); Об`єднання (адвокати об`єднання) беруть на себе зобов`язання від імені та в інтересах Замовника здійснити комплекс дій щодо підготовки документів для звернення Клієнта до суду та представництва інтересів в суді по справі за позовом Клієнта до ПАТ "Страхова компанія "АРКС" та до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Хмельницькій області про стягнення коштів (сторони, підстави та предмет позову може бути змінено) ( п. 2).
Відповідно до п. 4 Додатку №3 за наслідками надання правничої допомоги, після прийняття судом рішення у справі Адвокатом складається Звіт та акт приймання-передачі правової допомоги (послуг) за Договором.
Сторони погодили, що гонорар за надання правничої допомоги згідно умов п. 1,2,3 даного Додатку та Договору про надання правничої допомоги сплачується (підлягає сплаті) Замовником не пізніше ніж через 180 днів з дня укладення акту приймання-передачі правової допомоги (послуг) до Договору про надання правничої допомоги від 25.01.2023 р. та Додатку № 3 від 20.02.2025 р. (п. 5 Додатку №3).
01.02.2025 між адвокатським об`єднанням "Адвокатська контора братів Бейликів" (Об`єднання) та адвокатом Шевчук Іриною Анатоліївною (Адвокат) укладено договір про залучення адвоката до виконання укладених адвокатським об`єднанням договорів про надання правничої допомоги.
За цим договором, згідно з п. 2.1, об`єднання залучає адвоката до виконання (надання правової допомоги) укладених об`єднанням договорів про надання правової допомоги замовникам.
Види, характер, обсяг, порядок надання і строки правової допомоги визначаються Сторонами в окремих додатках. Окремі вимоги щодо предмету даного Договору, не встановлені у п. 2.1., 2.2. Договору визначаються у додатку до нього) ( п.п.2.2, 2.3 договору)
У п. 3. 1 зазначеного договору визначено повноваження адвоката.
Відповідно до п. 5.1 договору формою винагороди адвоката за надання правової допомоги в інтересах замовника за дорученням об`єднання є гонорар.
Згідно із п. 5.2 договору вартість (розмір гонорару) правової допомоги за даним Договором визначається додатком Сторін, що є невід`ємною частиною Договору, та складає суму коштів сплачених за цим Договором Об`єднанням Адвокату. Визначення розміру гонорару за надання правової допомоги за певний строк чи конкретну дію або справу здійснюється Сторонами та відображається в акті приймання-передачі правової допомоги (послуг), що складається у двох екземплярах. Також Адвокат надає Об`єднанню звіт з розшифруванням (переліком) правової допомоги.
Грошова сума, вказана в п. 5.2 цього Договору, перераховується Об`єднанням на рахунок Адвоката не пізніше 10 (десяти) робочих днів з дня підписання акту прийому-передачі послуг ( п. 5. 3 договору).
01.06.2025 між адвокатським об`єднанням "Адвокатська контора братів Бейликів" (Об`єднання) та адвокатом Шевчук Іриною Анатоліївною (Адвокат) укладено додаток №1 до договору про залучення адвоката до виконання укладених адвокатським об`єднанням договорів про надання правничої допомоги (надалі Додаток №1).
Відповідно до п. 1 Додатку №1 Адвокатом надається правнича допомога ТОВ "Будмонтажтелекомсистем", здійснюється досудова робота щодо збирання доказів та усіх необхідних документів для формування правової позиції Клієнта і, при необхідності, отримання інформації з усіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, будь-яких інших юридичних осіб незалежно від форми власності, що стосуються предмета спору в справі про стягнення безпідставно набутих коштів, та інших доказів, що будуть необхідними для виконання умов даного Договору та додатків до нього.
У п. 2 Додатку №1 сторони погодили, що за дорученням Замовника Адвокат бере на себе зобов`язання від імені та в інтересах Замовника здійснити комплекс дій щодо підготовки документів для звернення Клієнта до суду та представництва інтересів в суді по справі за позовом Клієнта до ПАТ "Страхова компанія "АРКС" та до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Хмельницькій області про стягнення коштів та з іншими письмовими документами та заявами за домовленістю Сторін.
Згідно п. 3 Додатку №1 Адвокат також забезпечує судове представництво Замовника в Господарського суді Хмельницької області. Перелік прав та обов`язків, що здійснює Адвокат, визначається Договором.
Сторони погодили, що гонорар Адвоката за надання правничої допомоги згідно з п. 1 даного Додатку визначається за домовленістю сторін (п. 4 Додатку №1).
Замовник підтверджує, що вказана у Звіті (що є додатком № 1 до даного Акту) правнича допомога, надана Адвокатом у повному обсязі, належної якості, претензій та зауважень щодо об`єму та якості надання правничої допомоги Замовник до Об`єднання не має. (п.3 акту).
Надання адвокатом Шевчук І.А. правничої допомоги позивачеві при розгляді справи №924/582/25 у Господарському судді Хмельницької області також підтверджується ордером серії ВХ №1097788 від 29.05.2025.
Окрім того, суд бере до уваги, що позов, відповідь на відзив, заперечення на клопотання про закриття провадження у справі, заперечення по справі підписані адвокатом Шевчук І. А., адвокат Шевчук І.А. надавала до матеріалів справи докази, брала участь у судових засіданнях як представник позивача.
Таким чином, позивач згідно з вимогами ст. 74 ГПК України довів надання йому послуг професійної правничої допомоги під час розгляду справи №924/582/25 у Господарському суді Хмельницької області.
Водночас, судом враховується, що згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати суду при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України, якою передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У постанові від 12.01.2023 у справі №908/2702/21 Верховний Суд, здійснивши правовий аналіз норм статей 126, 129 ГПК України, дійшов висновку, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справи; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, в тому числі і з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. При цьому таке застосовування не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони.
Однак, застосовуючи критерій співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених як у частині четвертій статті 126 ГПК України, так і у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України (позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.01.2023 у справі №908/2702/21).
Також Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанови від 28.04.2021 у справі №902/1051/19, від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Крім того, згідно з висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 правовою позицією, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Верховний Суд у постанові від 30.08.2023 у справі №911/3586/21 зазначив, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Водночас, суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи, враховуючи, зокрема ціну позову, час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Оцінивши та проаналізувавши, зокрема, матеріали справи, надані позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу вищенаведені докази, суд враховує, що спір у цій справі є спором незначної складності, не характеризується наявністю виключної правової проблеми або значним суспільним інтересом, спірні правовідносини не передбачають великої кількості законів та підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню судової практики для підготовки правової позиції у справі; матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких би адвокат витратив значний час; розрахунки нарахувань 3% річних, інфляційних втрат охоплені незначним періодом.
Також суд зазначає, що наведений у звіті перелік наданої правничої допомоги, а саме зустріч адвоката із замовником, надання замовнику первинної консультації, вивчення, відібрання та аналіз матеріалів, наданих замовником, аналіз практики та правових позицій Верховного Суду, ознайомлення та аналіз норм чинного законодавства, підготовка та подання позовної заяви є складовими єдиного процесу щодо підготовки, складання та подання позовної заяви. У свою чергу, отримання та ознайомлення з відзивом на позовну заяву, підготовка відповіді на відзив та її подання є складовими єдиного процесу щодо підготовки, складання та подання відповіді на відзив.
Окрім цього, суд враховує, що позивач уже звертався з подібним позовом (справа №924/300/23) представником позивача в якій був Бейлик А.Б., відповідно не здійснювалось відшукування та складання нових доказів на підтвердження своїх доводів.
В решті вимог позивача слід відмовити як таких, що не відповідають зазначеним вище принципам та критеріям.
Водночас, з огляду на вищенаведене, враховуючи часткове задоволення позовних вимог у цій справі, положення ч. 5 ст. 129 ГПК України, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача та стягнення з відповідача на користь позивача 637,92 грн витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 123, 126, 129, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
В И Р І Ш И В :
заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажтелекомсистем" про ухвалення додаткового рішення (від 20.09.2025) щодо розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
У решті заяви відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя В.В. Виноградова