РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.08.2025Справа № 910/2582/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний

центр»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дарен»

про стягнення 59.089,16 грн

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дарен»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний

центр»

про стягнення 113.487,87 грн та визнання недійсними наказів

Суддя Сівакова В.В.

секретар судових засідань Ключерова В.С.

За участю представників сторін:

від позивача за п/п Цикало Є.В., довіреність № 7 від 11.03.2025

від відповідача за п/п Магратій Я.В., ордер серії АІ № 1830717 від 18.03.2025

Суть спору :

04.03.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дарен» про стягнення 59.089,16 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території № 1125/03/18 від 16.03.2018 позивач забезпечував надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території по нежитловому приміщенню № 300 у житловому будинку № 9 по вул. О.Екстер, (загальна площа 334,5 кв. м) у м. Києві. За умовами договору відповідач зобов`язаний своєчасно оплачувати такі послуги за встановленим тарифом у строк і на умовах, передбачених цим договором. Так, згідно з п. 1.3 договору платежі здійснюються щомісячно не пізніше 3 числа поточного місяця в безготівковій формі шляхом перерахування коштів у розмірі 100% передплати. Проте, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 52.855,13 грн за період 01.01.2022 по 31.01.2025. Позивач на адресу відповідача направив претензію від 13.03.2024 про сплату заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, яка відповідачем проігноровано. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача 59.089,16 грн, з яких 52.855,13 грн основного боргу, 5.050,61 грн інфляційних втрат, 1.183,42 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/2582/25 від 11.03.2025 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

18.03.2025 від представника відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про вступ у справу як представника.

20.03.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява, в якій відповідач просить відмовити позивачу у відкритті провадження у справі посилаючись на те, що у відповідача відсутня заборгованість за договором, а навпаки існує переплата, у зв`язку з чим відповідач вважає, що відсутній предмет спору.

01.04.2025 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подачі відповідних документів до суду.

04.04.2025 позивачем до суду подано заяву про долучення до справи документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2024 в задоволенні заяви відповідача відмовлено; відкрито провадження у справі № 910/2582/25 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Даною ухвалою встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та доказів направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 08.04.2025 було надіслано відповідачу в його електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», яка отримана останнім 11.04.2025 о 05:44 год., що підтверджується наявним у справі повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи, а тому відповідач мав подати відзив на позов у строк до 28.04.2025 включно.

21.04.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач зазначає, що він у відповідності до умов укладеного договору виконував свої зобов`язання та здійснював позивачу відшкодування витрат на утримання будинку та прибудинкової території, тому категорично заперечує проти наявної в нього заборгованості станом на 31.01.2025 в розмірі 52.855,13 грн. За вимогами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції Закону від 09.11.2017 № 2189) договір № 1125/03/18 з додатком № 1, в якому зазначено тариф на послуги, є чинним в тій редакції, яка була погоджена сторонами. Не було і не має жодних укладених між сторонами додаткових угод щодо зміни тарифу на послуги чи затвердження на загальних зборах Калькуляції витрат на послуги по житловому будинку, як того вимагає ч. 2 ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ст. 10 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції Закону від 09.11.2017 № 2189). Накази позивача, якими внесено зміни до тарифів за договором для ТОВ «Дарен» є внутрішніми документами позивача, прийняті позивачем в односторонньому порядку без згоди відповідача, не були доведені до відповідача, а тому не породжують для відповідача ніяких прав та обов`язків. За розрахунками відповідача у нього існує переплата щодо наданих за договором послуг в сумі 121.937,37 грн.

24.04.2025 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Дарен» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» про

1) стягнення грошових коштів у розмірі 113.487,87 грн;

2) визнання недійсним з 14.01.2022 наказу № 3 від 14.01.2022 «Про внесення змін до тарифів і структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та надання послуги з управління багатоквартирним будинком»» з додатком «Складова розміру плати (тарифу) за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території по ж/б будинку по вул. М.Цвєтаєвої, 9, з 01.01.2022 для ТОВ «Дарен»»;

3) визнання недійсним з 09.01.2025 наказу № 3 від 09.01.2025 «Про внесення змін до тарифів і структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та надання послуги з управління багатоквартирним будинком» з додатком «Складова розміру плати (тарифу) за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території по ж/б будинку по вул. М.Цвєтаєвої, 9 з 01.01.2023 для ТОВ «Дарен»»;

4) визнання недійсним з 11.07.2023 наказу № 24 від 11.07.2023 «Про внесення змін до тарифів і структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та надання послуги з управління багатоквартирним будинком» з додатком «Складова розміру плати (тарифу) за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території по ж/б будинку по вул. М.Цвєтаєвої, 9 з 01.06.2023 для ТОВ «Дарен»»;

5) визнання недійсним з 15.12.2023 наказу № 32 від 15.12.2023 «Про внесення змін до тарифів і структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та надання послуги з управління багатоквартирним будинком» з додатком «Складова розміру плати (тарифу) за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території по ж/б будинку по вул. М.Цвєтаєвої, 9 з 01.01.2024 для ТОВ «Дарен»»;

6) визнання недійсним з 31.05.2024 наказу № 25/ від 31.05.2024 «Про внесення змін до тарифів і структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та надання послуги з управління багатоквартирним будинком» з додатком Складова розміру плати (тарифу) за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території по ж/б будинку по вул. М.Цвєтаєвої, 9 з 01.06.2024 для ТОВ «Дарен»».

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що наведені накази відповідача, якими збільшено розміри плати (тарифу) за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та надання послуги з управління багатоквартирним будинком, прийняті відповідачем з порушенням вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189 від 09.11.2017 та умов договору № 1125/03/18 від 16.03.2018, за вказаний у них тариф на послуги та складову послуг не проголосували співвласники житлового будинку, що є підставою для визнання їх недійсними на підставі ст. 203 Цивільного кодексу України та повернення переплачених позивачем коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/2582/25 від 01.05.2025 зустрічну позову заяву залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання доказів надіслання відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів із зазначенням назви документа, його номеру та дати.

05.05.2025 позивачем за зустрічним позовом усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.05.2025 прийнято зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дарен» для спільного розгляду з первісним позовом у справі № 910/2582/25 та об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 03.06.2025.

09.05.2025 від позивача за первісним позовом до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що важливим є п. 5.2. договору, яким передбачено, що розмір плати послуг може бути переглянутий та змінений без попереднього узгодження зі споживачем в разі зміни цін і тарифів на послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Тому заперечення відповідача про наявність в нього заборгованості є безпідставними та необґрунтованими. Зазначає, що оскільки Київська міська рада не призначала за конкурсом позивача для обслуговування будинку, в якому знаходиться приміщення відповідача, то вона і не затверджувала тариф для надання послуг за договором між сторонами і не повинна затверджувати зміни до цього тарифу. Позивач не погоджується з тим, що підвищення розміру тарифів мало відбуватись, зокрема, співвласниками на загальних зборах, оскільки ані умовами договору № 1125/03/18 від 16.03.2018, ані положеннями чинного законодавства не передбачено обов`язку позивача погоджувати зміни до тарифу на власні послуги на загальних зборах мешканців будинку, які обслуговує ТОВ «Перший український експертний центр». 03.01.2025 позивач направляв на адресу відповідача разом з претензією акти надання послуг, акти звірок по два примірники за період з 01.01.2022 по 31.12.2024, а також додаткові угоди про внесення змін у додаток № 1 до договору № 1125/03/18, з вимогою сплатити борг протягом 7 календарних днів. Відповідач не підписав та не повернув на адресу позивача наведені документи. Отже, відповідач не використав своє право на мотивовану відмову від підписання актів, надання відповіді на претензії, тому, відповідно вказані акти вважаються прийнятими. Більше того, часткові платежі, які здійснені відповідачем свідчать про те, що споживач був повністю обізнаний про наявність таких актів.

15.05.2025 від відповідача за первісним позовом до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що договір № 1125/03/18 був чинним на спірний період (до дати повідомлення про розірвання), а тому діяв на тих умовах які в ньому визначили сторони, і за тим тарифом на послуги який в ньому ж зазначений, бо договору з управління багатоквартирним будинком не укладалось. Адже, пунктом 3-1 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції Закону від 09.11.2017 № 2189) чітко визначено, що зміна будь-яких умов договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, додатків і кошторисів (цін/тарифів) до них забороняється та вважається нікчемною. При цьому, в цьому ж пункті зазначено, що виконавець таких послуг або управитель має право достроково розірвати відповідний договір, попередивши про це споживачів не пізніш як за два місяці до дня розірвання договору. Тобто, ТОВ «Перший український експертний центр» у разі неможливості надавати послуги за тим тарифом, що визначений у договорі № 1125/03/18 - 4,21 грн, та у разі необхідності у його підвищенні, мав повідомити про це всіх співвласників житлового будинку, а також ТОВ «Дарен», та розірвати договір № 1125/03/18 за два місяці, однак цього не зробив, доказів протилежного не має. Натомість, замість розірвання договору № 1125/03/18 позивач незаконно в односторонньому порядку на підставі своїх внутрішніх наказів, які видані для відділу - фінансово-економічної служби, підвищив тарифи на послуги по всьому житловому будинку. Вважає, що розраховані позивачем тарифи у виданих ним наказах не мають економічного обґрунтування, розраховані не на фактичних та вірних показниках.

23.05.2025 від відповідача за зустрічним позовом до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому звертає увагу на п. 5.2. договору, яким передбачено, що розмір плати послуг може бути переглянутий та змінений без попереднього узгодження зі споживачем в разі зміни цін і тарифів на послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Позиція позивача про оплату послуг за затвердженим розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 386 від 03.04.2017 тарифом на рівні 4,21 грн за 1 кв. м, як було погоджено сторонами в договорі, є безпідставною, оскільки тарифи втратили чинність з прийняттям розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 1977 від 14.11.2019. У будинку № 9 по вул. О.Екстер у м. Києві ОСББ не створено, власники цього будинку не скористалися своїм правом відмовитися від послуг позивача, утворити ОСББ та обрати собі управителя. За даними відповідача та згідно поданих до позову квитанцій вбачається, що позивач здійснював оплату за житлово-комунальні послуги позивачу за встановленими тарифами/ціною, що, у свою чергу, свідчить про факт погодження з встановленим тарифом/вартістю послуг відповідача. Зазначає, що позивач не заперечує отримання послуг, не висуває претензій до якості та строків надання послуг відповідачем. Зазначає, що договір не може бути розірваний, оскільки договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

27.05.2025 від позивача за зустрічним позовом до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189 від 09.11.2017 (вводиться в дію з 01.05.2019), що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі вивезення побутових відходів за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладені за правилами, визначеними цим Законом. Тому договір № 1125/03/18 від 16.03.2018, що укладений до введення в дію норм нового Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189 від 09.11.2017 зберігає чинність на умовах, визначених таким договором. Всупереч наведеним нормам закону відповідач спірними наказами застосував нові тарифи. Зміни до договору № 1125/03/18 не внесені за згодою сторін. Заперечує сплату позивачем коштів за новими тарифами, тобто не вчинив конклюдні дії, чим не засвідчив згоду на внесення змін до договору. Сплата позивачем сум у більшому і меншому розмірах не заборонена законом і не свідчить про погодження позивача з підвищеними тарифами.

Відповідач за первісним позовом у підготовче засідання 03.06.2025 не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/2582/25 від 03.06.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 910/2582/25 на 30 (тридцять) днів; оголошено перерву у підготовчому засіданні на 22.07.2025.

04.06.2025 від представника відповідача за первісним позовом - Магратій Я.В. до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подано заяву про участь у судовому засіданні, призначеному на 22.07.23025, по справі № 910/2582/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

05.06.2025 від представника відповідача за первісним позовом - Магратій Я.В. до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подано заяву про участь у судових засіданнях по справі № 910/2582/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/2582/25 від 05.06.2025 заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Дарен» про участь у судових засіданнях при розгляді справи № 910/2582/25 в режимі відеоконференції поза межами суду задоволено.

Позивач за первісним позовом у підготовче засідання 22.07.2025 не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/2582/25 від 22.07.2025 закрито підготовче провадження у справі № 910/2582/25 та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.08.2025.

Позивач за первісним позовом в судовому засіданні 05.08.2025 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач за первісним позовом в судовому засіданні 05.08.2025 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

Позивач за зустрічним позовом в судовому засіданні 05.08.2025 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач за зустрічним позовом в судовому засіданні 05.08.2025 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

05.08.2025 у судовому засіданні відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 19.08.2025.

В судовому засіданні 19.08.2025 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників учасників справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Згідно витягу № 3 з протоколу засідання правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» № 29 від 15.08.2012 погоджено ДП «ЕКОС» передачу експлуатуючій організації - Товариству з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» будинків разом з інженерними мережами в існуючому стані згідно наданого переліку (додаток № 3 до протоколу), до якого включено будинок № 9 по вул. М.Цвєтаєвої (нині вул. Олександри Екстер).

Факт передачі житлового будинку за адресою: вул. М.Цвєтаєвої, 9 в Деснянському районі м. Києва на баланс позивача підтверджується актом від 01.10.2012, підписаного представниками ДП «ЕКОС», ЖУ «Лівобережне» ДП «ЕКОС» та ТОВ «Перший український експертний центр».

Отже, із жовтня 2012 року позивач є обслуговуючою організацією вказаного вище будинку, здійснює його утримання, обслуговування та експлуатацію.

З інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 407628920 від 11.12.2024 вбачається, що нежилі приміщення з № 1 по № 28 (групи приміщень № 300) в літ. А, загальною площею 334,5 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Цвєтаєвої Марини, буд. 9, приміщення 300 зареєстровані 21.06.2018 на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Дарен» на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.2018.

16.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дарен» (споживач) було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території № 1125/03/18 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території (далі - послуги) по нежитловому приміщенню № 300 (1-28) в будинку на вул. Цвєтаєвої Марини, 9 в м. Києві, загальною площею 334,5 кв. м, що належить споживачу на праві приватної власності згідно попереднього договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 22.02.2018.

Спір за первісним позовом виник у зв`язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором оплату наданих послуг здійснив не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 52.855,13 грн та за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання позивачем нараховано 5.050,61 грн інфляційних втрат та 1.183,42 грн 3% річних.

В свою чергу відповідач проти позовних вимог заперечує.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача за первісним позовом підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Отже, власник нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку несе також обов`язок з витрат на утримання будинку та прибудинкової території.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Частиною 3 ст. 631 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Згідно з п. 6.1 договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 21.02.2019.

Відповідно до 7.1 договору на виконання цього договору та керуючись ч. 3 ст. 631 ЦК України, сторони погодили, що умови договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладення, тобто з 22.02.2018.

За умовами п. 6.2 договору він вважається щороку продовженим на такий же строк та на тих самих умовах, при цьому внесення змін до договору не вимагається.

Доказів в підтвердження виявлення однією із сторін про небажання продовжувати договірні відносини не подано, а отже договір є неодноразово продовженим та наразі чинним.

Додатком № 1 до договору, що є розрахунком до договору встановлено плату за експлуатаційні витрати в сумі 1.408,25 грн на місяць, що вирахувані із розрахунку 334,5 кв. м. х на тариф 4,21 грн.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Пунктом 5.2 договору визначено, що розмір плати послуг може бути переглянутий та змінений без попереднього узгодження зі споживачем в разі зміни цін і тарифів на послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

ТОВ «Перший український експертний центр» складено (підписано та скріплено печаткою позивача) додаткові угоди до договору:

№ 4 від 01.02.2022 щодо внесення змін до договору у зв`язку з підвищенням тарифу з 01.01.2022 виклавши додаток № 1 до договору в новій редакції згідно якої експлуатаційні витрати становлять 3.863,48 грн (334,5 кв. м х 11,55 грн тариф);

№ 5 від 16.01.2023 щодо внесення змін до договору у зв`язку з підвищенням тарифу з 01.01.2023 виклавши додаток № 1 до договору в новій редакції згідно якої експлуатаційні витрати становлять 4.251,50 грн (334,5 кв. м х 12,71 грн тариф);

№ 6 від 03.06.2023 щодо внесення змін до договору у зв`язку з підвищенням тарифу з 01.06.2023 виклавши додаток № 1 до договору в новій редакції згідно якої експлуатаційні витрати становлять 4.509,06 грн (334,5 кв. м х 13,48 грн тариф);

№ 7 від 05.01.2024 щодо внесення змін до договору у зв`язку з підвищенням тарифу з 01.01.2024 виклавши додаток № 1 до договору в новій редакції згідно якої експлуатаційні витрати становлять 5.352,00 грн (334,5 кв. м х 16,00 грн тариф);

№ 8 від 03.06.2024 щодо внесення змін до договору у зв`язку з підвищенням тарифу з 01.06.2024 виклавши додаток № 1 до договору в новій редакції згідно якої експлуатаційні витрати становлять 5.686,50 грн (334,5 кв. м х 17,00 грн тариф).

ТОВ «Перший український експертний центр» складено (підписано та скріплено печаткою позивача) наступні акти надання послуг за період з січня 2022 року по грудень 2024 року із застосуванням нових тарифів: № 280 від 31.01.2022 на суму 3.863,48 грн; № 978 від 28.02.2022 на суму 3.863,48 грн; № 1251 від 31.03.2022 на суму 3.863,48 грн; № 2050 від 30.04.2022 на суму 3.863,48 грн; № 2638 від 31.05.2022 на суму 3.863,48 грн; № 3242 від 30.06.2022 на суму 3.863,48 грн;№ 3757 від 31.07.2022 на суму 3.863,48 грн; № 4505 від 31.08.2022 на суму 3.863,48 грн; № 5104 від 30.09.2022 на суму 3.863,48 грн; № 5681 від 31.10.2022 на суму 3.863,48 грн; № 6200 від 30.11.2022 на суму 3.863,48 грн; № 6865 від 31.12.2022 на суму 3.863,48 грн; № 1613 від 31.01.2023 на суму 4.251,50 грн; № 2133 від 28.02.2023 на суму 4.251,50 грн; № 2668 від 31.03.2023 на суму 4.251,50 грн; № 3303 від 30.04.2023 на суму 4.251,50 грн; № 3931 від 31.05.2023 на суму 4.251,50 грн; № 4562 від 30.06.2023 на суму 4.509,06 грн; № 5238 від 31.07.2023 на суму 4.509,06 грн; № 5838 від 31.08.2023 на суму 4.509,06 грн; № 6441 від 30.09.2023 на суму 4.509,06 грн; № 7068 від 31.10.2023 на суму 4.509,06 грн; № 7740 від 30.11.2023 на суму 4.509,06 грн; № 8310 від 31.12.2023 на суму 4.509,06 грн; № 541 від 31.01.2024 на суму 5.352,00 грн; № 1202 від 29.02.2024 на суму 5.352,00 грн; № 1874 від 31.03.2024 на суму 5.352,00 грн; № 5292 від 30.04.2024 на суму 5.352,00 грн; № 3299 від 31.05.2024 на суму 5.352,00 грн; № 3992 від 30.06.2024 на суму 5.686,50 грн; № 4701 від 31.07.2024 на суму 5.686,50 грн; № 5388 від 31.08.2024 на суму 5.686,50 грн; № 6075 від 30.09.2024 на суму 5.686,50 грн; № 6748 від 31.10.2024 на суму 5.686,50 грн; № 7414 від 30.11.2024 на суму 5.686,50 грн; за грудень 2024 року на суму 5.686,50 грн.

Також ТОВ «Перший український експертний центр» складено (підписано та скріплено печаткою позивача) наступні рахунки на оплату послуг за період з січня 2022 року по грудень 2024 року (на суми, що вказані в актах): № 238 від 24.01.2022, № 948 від 22.02.2022, № 1220 від 22.03.2022, 1991 від 22.04.2022, № 2516 від 23.05.2022, № 3076 від 24.06.2022, № 3561 від 22.07.2022, № 4272 від 22.08.2022, № 4841 від 22.09.2022, № 5393 від 21.10.2022, № 5884 від 22.11.2022, № 6518 від 21.12.2022, № 1025 від 21.02.2023, № 2169 від 21.03.2023, № 2812 від 24.04.2023, № 3416 від 22.05.2023, № 4012 від 22.06.2023, № 4450 від 20.07.2023, № 5172 від 22.08.2023, № 5750 від 20.09.2023, № 6351 від 23.10.2023, № 7010 від 20.11.2023, № № 7552 від 20.12.2023, № 538 від 22.01.2024, № 1173 від 21.02.2024, № 1827 від 20.03.2024, № 2519 від 22.04.2024, № 3215 від 20.05.2024, № 3888 від 24.06.2024, № 4579 від 23.07.2024, № 5237 від 20.08.2024, № 5976 від 20.09.2024, № 6689 від 21.10.2024, № 7340 від 20.11.2024, № 8026 від 20.12.2024.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Перший український експертний центр» разом з претензією № б/н від 03.01.2025 про сплату заборгованості направило ТОВ «Дарен» акти виконаних робіт по два примірника за період з 01.01.2022 по 31.12.2024, рахунки на оплату за період з 01.01.2023 по 31.12.2024, додаткові угоди № 4 від 01.02.2022, № 5 від 16.01.2023, № 6 від 03.06.2023, № 7 від 05.01.2024 та № 8 від 03.06.2024 з додатками до них.

Наведені документи надіслано 03.01.2025 рекомендованою кореспонденцією № 757, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та отримані ТОВ «Дарен» 08.01.2025, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту АТ «Укрпошта» в мережі Інтернет за трекінгом № 757.

Згідно з п. 2.2.5 договору споживач зобов`язаний щомісяця підписувати акти наданих послуг та один примірник повертати постачальнику.

Однак, відповідач підписані акти наданих послуг та додаткові угоди не повернув. Також відповідачем не надано позивачу вмотивованої відмови від підписання актів надання послуг.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснено оплату наданих послуг за договором за період з січня 2022 року по грудень 2024 року у загальному розмірі 118.579,55 грн, що підтверджується банківською випискою та інформаційними повідомленнями про зарахування коштів, зокрема: 20.01.2022 в сумі 3.605,91 грн, 22.02.2022 в сумі 3.605,91 грн, 21.03.2022 в сумі 3.605,91 грн, 16.05.2022 в сумі 3.605,91 грн, 17.06.2022 в сумі 605,91 грн, 25.07.2022 в сумі 500,00 грн, 16.08.2022 в сумі 2.000,00 грн, 22.08.2022 в сумі 500,00 грн, 20.09.2022 в сумі 2.000,00 грн, 18.10.2022 в сумі 2.000,00 грн, 17.11.2022 в сумі 5.000,00 грн, 28.12.2022 в сумі 2.000,00 грн, 20.01.2023 в сумі 2.000,00 грн, 03.02.2023 в сумі 2.500,00 грн, 08.02.2022 в сумі 2.800,00 грн, 09.02.2023 в сумі 1.200,00 грн, 13.02.2023 в сумі 1.300,00 грн, 14.02.2023 в сумі 1.500,00 грн, 15.02.2023 в сумі 1.000,00 грн, 17.02.2023 в сумі 1.000,00 грн, 21.02.2023 в сумі 1.100,00 грн, 24.02.2023 в сумі 1.150,00 грн, 15.03.2023 в сумі 2.000,00 грн, 16.03.2023 в сумі 1.500,00 грн, 17.03.2023 в сумі 1.000,00 грн, 27.03.2023 в сумі 1.000,00 грн, 29.03.2023 в сумі 1.000,00 грн, 31.03.2023 в сумі 1.000,00 грн, 11.04.2023 в сумі 500,00 грн, 19.04.2023 в сумі 1.000,00 грн, 20.04.2023 в сумі 1.000,00 грн, 21.04.2023 в сумі 1.000,00 грн, 27.04.2023 в сумі 1.000,00 грн, 03.05.2023 в сумі 1.000,00 грн, 04.05.2023 в сумі 1.000,00 грн, 12.05.2023 в сумі 1.000,00 грн, 15.05.2023 в сумі 1.000,00 грн, 17.05.2023 в сумі 1.000,00 грн, 06.06.2023 в сумі 1.000,00 грн, 08.06.2023 в сумі 1.000,00 грн, 13.06.2023 в сумі 1.000,00 грн, 16.06.2023 в сумі 1.500,00 грн, 19.06.2023 в сумі 500,00 грн, 06.07.2023 в сумі 1.500,00 грн, 18.07.2023 в сумі 1.500,00 грн, 21.07.2023 в сумі 1.000,00 грн, 28.08.2023 в сумі 4.000,00 грн, 27.09.2023 в сумі 3.000,00 грн, 27.11.2023 в сумі 3.000,00 грн, 27.12.2023 в сумі 4.000,00 грн, 30.01.2024 в сумі 2.000,00 грн, 05.06.2024 в сумі 10.000,00 грн, 13.06.2024 в сумі 2.000,00 грн, 01.07.2024 в сумі 2.500,00 грн, 23.09.2024 в сумі 7.000,00 грн, 27.09.2024 в сумі 3.500,00 грн, 10.12.2024 в сумі 7.000,00 грн.

Позивачем нараховано вартість наданих послуг за період з січня 2022 року по січень 2025 року за новими тарифами у загальному розмірі 171.434,68 грн, які як свідчать наявні матеріали справи сплачені відповідачем частково в загальному розмірі 118.579,55 грн.

При цьому суд зауважує, що якби відповідач не погодився з новими тарифами він мав сплатити за спірний період вартість наданих послуг у загальному розмірі 52.105,25 грн (37 місяців х 1.408,25 грн), проте фактично здійснив оплату вартості послуг вдвічі більше.

Суд приходить до висновку, що відповідач здійснюючи оплату наданих послуг у більшому розмірі ніж визначено за тарифом, встановленим на момент укладення договору, тим самим підтвердив, що погодився із встановленими позивачем новими тарифами.

Відповідач від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлявся, належних і допустимих доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, останнім не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження забезпечення надання житлово-комунальних послуг за вказаною адресою позивачем подано копії наступних документів: договір на вивезення та знешкодження (Захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ) № 2/1848-К-12, укладений між позивачем та ТОВ «Фірма «Володар-Роз», акти надання послуг до вказаного договору за період з січня 2022 року по січень 2025 року; договір на технічне обслуговування пожежних систем № 107-О від 15.11.2012, укладений між позивачем та ТОВ «Спутнік-Крим», акти приймання-передачі наданих послуг до вказаного договору за період з січня 2022 року по січень 2025 року; підрядний договір на технічне обслуговування та ремонт диспетчерських систем № 16-08-2013то, укладений між позивачем та ПП «ВКФ «Промінь», акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з січня 2022 року по січень 2025 року.

Таким чином встановленим є те і фактично не заперечувалося сторонами, що ТОВ «Перший український експертний центр» свої зобов`язання за договором про надання послуг виконувало належним чином, надаючи відповідачу як власнику нежитлових приміщень у багатоквартирному житловому будинку послуги, утім починаючи з січня 2022 року відповідач належним чином не оплачував спожиті послуги.

Частиною 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII встановлено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Пунктом 2.2.2 договору визначено, що споживач зобов`язаний здійснювати оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території відповідно до п. 1.3.

Відповідно до п. 1.3 договору оплата послуг з утримання будинку та прибудинкової території (експлуатаційних послуг) здійснюється щомісячно не пізніше 3 числа поточного місяця в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів у розмірі 100% передоплати обумовленої у додатку № 1. За перший місяць надання послуг передплата здійснюється на розрахунковий рахунок постачальника протягом трьох банківських днів з моменту підписання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Матеріали справи свідчать, що споживач не виконав зобов`язання по сплаті наданих за договором послуг у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість за період з січня 2022 року по січень 2025 року, яка за обґрунтованими розрахунками позивача становить 52.855,13 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті наданих послуг у повному обсязі не подано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача вартості наданих послуг в розмірі 52.855,13 грн.

Посилання відповідача на п. 3-1 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189 яким чітко визначено, що зміна будь-яких умов договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, додатків і кошторисів (цін/тарифів) до них забороняється та вважається нікчемною судом не приймаються до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3-1 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189 договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені з виконавцями таких послуг або з управителями, визначеними згідно із цим Законом, до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі щодо вивезення побутових відходів - за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

У разі якщо такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

З дати введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зміна будь-яких умов договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, додатків і кошторисів (цін/тарифів) до них забороняється та вважається нікчемною. Виконавець таких послуг або управитель має право достроково розірвати відповідний договір, попередивши про це споживачів не пізніш як за два місяці до дня розірвання договору.

Дана норма не поширюється на укладений між сторонами договір, оскільки позивач не є управителем, визначеним згідно із цим Законом (за рішенням співвласників на загальних зборах або за результатами конкурсу, який проводить орган місцевого самоврядування).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач у визначений строк оплату у повному обсязі за надані послуги не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

В зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення з оплати наданих послуг позивач, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача 5.050,61 грн інфляційних втрат, 1.183,42 грн 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 5.050,61 грн інфляційних втрат (за обґрунтованими розрахунками позивача).

Суд приходить до висновку про обґрунтованість нарахування позивачем 1.052,36 грн 3% річних, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

В іншій частині позовних вимог про стягнення 3% річних в позові слід відмовити, оскільки позивачем невірно визначено період прострочення, а саме не враховано положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд первісного позову, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За зустрічним позовом

Спір виник внаслідок того, що на думку позивача видані позивачем накази, якими збільшено розміри плати (тарифу) за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та надання послуги з управління багатоквартирним будинком, прийняті відповідачем з порушенням вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189 від 09.11.2017 та умов договору № 1125/03/18 від 16.03.2018, а тому підлягають визнанню недійсними на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

В свою чергу відповідач проти позовних вимог заперечує.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача за зустрічним позовом не підлягають задоволенню з наступних підстав.

14.01.2022 ТОВ «Перший український експертний центр» видано наказ № 3 «Про внесення змін до тарифів і структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та надання послуги з управління багатоквартирними будинками», яким доручено фінансово-економічній службі застосовувати з 01.01.2022 тарифи на послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, ціни на послугу з управління багатоквартирними будинками згідно додатку № 1 до цього наказу. Додатком «Складова розміру плати (тарифу) за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території по ж/б будинку по вул. М.Цвєтаєвої, 9, з 01.01.2022 для ТОВ «Дарен» встановлено тариф на 11,55 грн за 1 кв. м.

09.01.2023 ТОВ «Перший український експертний центр» видано наказ № 3 «Про внесення змін до тарифів і структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та надання послуги з управління багатоквартирними будинками», яким доручено фінансово-економічній службі застосовувати з 01.01.2023 тарифи на послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, ціни на послугу з управління багатоквартирними будинками згідно додатку № 1 до цього наказу. Додатком «Складова розміру плати (тарифу) за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території по ж/б будинку по вул. М.Цвєтаєвої, 9 з 01.01.2023 для ТОВ «Дарен» встановлено тариф 12,71 грн за 1 кв. м.

11.07.2023 ТОВ «Перший український експертний центр» видано наказ № 24 «Про внесення змін до тарифів і структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та надання послуги з управління багатоквартирними будинками», яким доручено фінансово-економічній службі застосовувати з 01.06.2023 тарифи на послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, ціни на послугу з управління багатоквартирними будинками згідно додатку № 1 до цього наказу. Додатком «Складова розміру плати (тарифу) за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території по ж/б будинку по вул. М.Цвєтаєвої, 9 з 01.06.2023 для ТОВ «Дарен» встановлено тариф 13,48 грн за 1 кв. м.

15.12.2023 ТОВ «Перший український експертний центр» видано наказ № 32 «Про внесення змін до тарифів і структури тарифів на послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та ціни на послугу з управління багатоквартирним будинком», яким доручено фінансово-економічній службі застосовувати з 01.01.2024 тарифи на послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та ціну на послугу з управління багатоквартирними будинками згідно додатку № 1 до цього наказу. Додатком «Складова розміру плати (тарифу) за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території по ж/б будинку по вул. М.Цвєтаєвої, 9 з 01.01.2024 для ТОВ «Дарен» встановлено тариф 16,00 грн за 1 кв. м.

31.05.2024 ТОВ «Перший український експертний центр» видано наказ № 25/ «Про внесення змін до тарифів і структури тарифів на послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та ціни на послугу з управління багатоквартирним будинком», яким доручено фінансово-економічній службі застосовувати з 01.06.2024 тарифи на послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та ціну на послугу з управління багатоквартирними будинками згідно додатку № 1 до цього наказу. Додатком Складова розміру плати (тарифу) за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території по ж/б будинку по вул. М.Цвєтаєвої, 9 з 01.06.2024 для ТОВ «Дарен» встановлено тариф 17,00 грн за 1 кв. м.

У цьому випадку відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, який набрав чинності 10.12.2017.

За змістом п. 2 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII встановлено, що Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV в попередній редакції визнається таким, що втратив чинність з дня введення в дію Закону № 2189-VIII (тобто з 01.05.2019), крім норм, що регулюють надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, управління будинком, спорудою або групою будинків, ремонту приміщень, будинків, споруд, які втрачають чинність через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом (тобто з 10.06.2018).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (тут і далі в редакції, діючої на час виникнення спірних правовідносин) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно із ч. 3 ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII до повноважень органів місцевого самоврядування належать: 1) затвердження та виконання місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, участь у розробленні та виконанні відповідних державних і регіональних програм; 2) встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону; 3) затвердження норм споживання комунальних послуг; 4) інформування населення відповідно до законодавства про стан виконання місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, а також про відповідність якості житлово-комунальних послуг нормативам, нормам, стандартам та правилам; 5) здійснення моніторингу стану виконання місцевих програм розвитку житлово-комунального господарства; 6) встановлення одиниці виміру обсягу наданих послуг з поводження з побутовими відходами.

У відповідності ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Таким чином, з 10.06.2018 на законодавчому рівні не передбачено такої послуги як утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, натомість визначено саме житлову (а не комунальну) послугу з управління багатоквартирним будинком.

Крім того, відповідно до частин 1- 3 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими.

У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.

Якщо управитель визначений органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах, ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу.

Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає:

1) витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем;

2) винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін.

Отже, з 10.06.2018 органи місцевого самоврядування не мають повноважень щодо встановлення (у тому числі і за результатами коригування) тарифів на житлові послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Як зазначає позивач та не спростовано відповідачем співвласники багатоквартирного будинку № 9 по вул. О.Екстер у м. Києві не скористалися своїм правом відмовитися від послуг позивача, утворити ОСББ та обрати собі управителя. Також матеріали справи не містять підтвердження обрання органом місцевого самоврядування управителя вказаним будинком.

Крім цього, розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 386 від 03.04.2017, яким було встановлено тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій тарифом на рівні 4,21 грн за 1 кв. м, втратило чинність з прийняттям розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 1977 від 14.11.2019.

Виходячи з вищенаведеного та ураховуючи, що виконавчий орган Київської міської ради (КМДА), як орган місцевого самоврядування, згідно вимог Закону № 2189-VIII був позбавлений повноважень щодо встановлення тарифів на житлові послуги, а саме послуги з управління багатоквартирним будинком, зокрема розрахованих шляхом їх коригування, то ТОВ «Перший український експертний центр» у зв`язку з підвищенням вартості послуг правомірно скоригувало тариф за адресою: м. Київ, вул. М.Цвєтаєвої, 9.

Суд зауважує, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Зазначений принцип лежить в основі доктрини «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Згаданий принцип римського права «venire contra factum proprium» є вираженням «equitable estoppel» - однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина ґрунтується на «principles of fraud» та є спрямованою на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище. Доктрина виступає своєрідним механізмом гарантування захисту очікувань іншої сторони правовідносин і забезпечення балансу відносин між сторонами.

Варто зауважити, у постановах від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16 та від 25.05.2021 у справі № 461/9578/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначала, що в праві України доктрина venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) проявляється, зокрема, у кваліфікації певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи, та базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), в основі якої - принцип добросовісності.

Поведінка є такою, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, якщо вона не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона правовідносин розумно покладалася на ці заяви чи попередню поведінку.

Сутність застосування цієї доктрини не ставиться в залежність відповідних заяв чи поведінці сторони в межах судового провадження чи поза межами судового провадження, адже висновок Великої Палати Верховного Суду містить абсолютний характер.

У даній справі позивач своїм діями щодо сплати наданих послуг в більшому розмірі, ніж визначено умовами договору, тим самим погодився із встановленими відповідачем новими тарифами.

Однак після того, як відповідач звернувся до позивача з позовом про стягнення наявної за договором заборгованості за надані послуги, позивач змінив свою позицію та звернувся до суду із зустрічним позовом.

Отже, спочатку позивач визнав правомірність зміни тарифів, але надалі змінив свою позицію, тобто діяв всупереч своїй попередній поведінці, що є порушенням принципу добросовісності, та нівелює обґрунтованість його доводів.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 3 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд приходить до висновку, що позивачем не доведено суду належними засобами доказування, що спірні накази суперечать нормам Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дарен» є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд зустрічного позову, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дарен» (04074, м. Київ, вул. Новозабарська, 2/6, літера А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» (01042, м. Київ, вул. Саперне поле, 14/55, офіс 1004; ) 52.855 (п`ятдесят дві тисячі вісімсот п`ятдесят п`ять) грн 13 коп. боргу, 5.050 (п`ять тисяч п`ятдесят) грн 61 коп. інфляційних втрат, 1.052 (одну тисячу п`ятдесят) грн 36 коп. 3% річних, 3.021 (три тисячі двадцять одну) грн 28 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в первісному позові відмовити повністю.

4. В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дарен» відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено 30.09.2025.

СуддяВ.В. Сівакова