ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2025 Справа № 917/1237/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Ківшик О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу №917/1237/25

за позовною заявою Антимонопольного комітету України, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, м.Київ, 03035

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Верітас Полтава", вул. Котляревського, 3, м.Полтава, Полтавська область, 36007

про стягнення 141 067,00 грн,

Секретар судового засідання: Ісенко М.В.

Представники учасників процесу: відповідно протоколу судового засідання,

установив:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

Антимонопольний комітет України просить суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Верітас Полтава" 141 067,00 грн пені, нарахованої за несвоєчасну сплату штрафу, накладеного рішенням тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №71-р/тк від 26.11.2024 за порушення Закону України "Про захист економічної конкуренції".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несплату відповідачем штрафу, нарахованого відповідно до рішення Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 71-р/тк від 26.11.2024 року за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Правовими підставами позовних вимог позивач зазначає ст. 56, 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ст. 17, 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" тощо.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав докази (арк.с. 6-80): копію рішення Комітету від 26.11.2024 № 71-р/тк, копію листа Комітету від 11.12.2024 №145-26.13/09-11904е, копію повідомлення про вручення поштового відправлення №672.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Процесуальні дії суду.

24.06.2025 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Антимонопольного комітету України до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Верітас Полтава" про стягнення 141 067,00 грн пені, нарахованої за несвоєчасну сплату штрафу, накладеного рішенням тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №71-р/тк від 26.11.2024 за порушення Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2025 справу № 917/1237/25 розподілено судді Ківшик О.В.

Суд ухвалою від 30.06.2025 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання у справі на 29.07.2025 на 09:00 та встановив сторонам строк для подання заяв по суті спору.

У зв`язку з перебуванням судді Ківшик О.В. у відпустці засідання суду 29.07.2025 не відбулося, про що сторони були повідомлені шляхом оприлюднення відповідного оголошення на вебсторінці офіційного вебпорталу судової влади в Інтернеті за адресою: pl.arbitr.gov.ua (арк.с. 88).

Суд ухвалою від 03.09.2025 продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та призначив дату наступного підготовчого судового засідання на 16.09.2025 на 10:00.

Позивач надав суду клопотання вх № 11662 від 11.09.2025 про відкладення розгляду справи, яке суд відхилив протокольною ухвалою від 16.09.2025.

У судовому засіданні 16.09.2025 року з огляду на вчинення усіх необхідних процесуальних дій у даній справі для виконання завдань підготовчого провадження, встановлених частиною 1 статті 177 ГПК України, та закінчення встановленого строку підготовчого провадження, суд оголосив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 07.10.2025 року на 11:30.

У судове засідання 07.10.2025 з розгляду справи по суті сторони представництво не забезпечили.

Суд не оцінює це як підставу для відкладення розгляду справи по суті, оскільки учасники були належним чином повідомлені про проведення судового засідання, мали можливість свою правову позицію щодо предмету спору викласти у заявах по суті спору, матеріали справи є достатніми для прийняття рішення.

Щодо повідомлення відповідача про це провадження суд зазначає наступне.

Відповідач був належним чином та завчасно повідомлений про покладені на нього обов`язки та строк їх виконання, про що свідчать матеріали справи (довідки про доставку електронного листа, арк.с. 87, 93, 99).

Крім того, усі ухвали у цій справі відповідно до приписів Закону України "Про доступ до судових рішень" були своєчасно розміщені судом у Єдиному державному реєстрі судових рішень, відповідні оголошення оприлюднювалися також на вебсторінці офіційного вебпорталу судової влади в Інтернеті за адресою: pl.arbitr.gov.ua.

Тобто, відповідач належним чином повідомлявся про це провадження, час, дату та місце проведення судових засідань.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У зв`язку з наведеним суд розглядає спір за наявними матеріалами.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Під час розгляду справи по суті суд дослідив всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 07.10.2025 суд ухвалив рішення згідно з ст. 233, ст. 240 ГПК України без його проголошення з огляду на неявку всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Рішенням Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №71-р/тк від 26.11.2024 року (далі - рішення адміністративної колегії, арк.с. 65-78), зокрема, визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Верітас Полтава" і Приватне підприємство "СР" вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю "Послуги з охорони майна AT "Укрпошта" (ідентифікатор торгів на вебпорталі "Prozorro" UA-2023-12-12-022529-а), проведених Акціонерним товариством "Укрпошта" (п. 1 резолютивної частини рішення адміністративної колегії).

За вказані порушення на відповідача накладено штраф в розмірі 141 067,00 грн. (п. 2 резолютивної частини рішення адміністративної колегії).

Рішення адміністративної колегії супровідним листом від 11.12.2024 № 145-26.13/09-11904е позивач надіслав відповідачу на адресу, що зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вказаний лист отримано останнім 27.12.2024, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 672 (арк.с. 36).

За даними позивача означене рішення не було оскаржено та набрало законної сили, протилежного матеріали справи не містять.

За текстом позовної заяви позивач вказує про видання наказу голови Антимонопольного комітету України про примусове виконання рішення щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Верітас Полтава" 141 067,00 грн штрафу, накладеного на відповідача за рішенням адміністративної колегії, який був пред`явлений до примусового виконання до органів Державної виконавчої служби, проте доказів на підтвердження цієї обставини суду не надано.

Позивач стверджує, що відповідач означену суму штрафу не сплатив.

Викладене стало підставою для звернення Антимонопольного комітету України до суду з даним позовом з вимогою про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Верітас Полтава" 141 067,00 грн пені, нарахованої за несвоєчасну сплату штрафу, накладеного рішенням тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №71-р/тк від 26.11.2024 за порушення Закону України "Про захист економічної конкуренції".

4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Статтею 238 Господарського Кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, надалі ГК України) передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання адміністративно-господарські санкції, в тому числі, адміністративно-господарський штраф (ч. 1 ст. 239 ГК України).

У ч. 1 ст. 241 ГК України вказано, що адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Частиною першої статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Відповідно до статті 51 цього Закону порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За частиною третьою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Відповідно до частини восьмої статті 56 цього Закону протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Частиною першою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Як встановив суд вище, надісланий позивачем на адресу відповідача супровідний лист від 11.12.2024 № 145-26.13/09-11904е з доданим рішенням адміністративної колегії відповідач отримав 27.12.2024 (арк.с. 36).

За даними позивача означене рішення не було оскаржено та набрало законної сили, штраф відповідачем не сплачено. Дана обставина відповідачем не спростована.

У ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зазначено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

З матеріалів справи вбачається, що нарахування пені за прострочення сплати штрафу, накладеного означеним рішенням, проведено позивачем з 28.02.2025 року по 09.06.2025 року

Кількість днів прострочення сплати штрафу становить 102 дні.

Розмір пені за один день прострочення сплати штрафу становить: 141 067,00 грн х 1,5% = 2 116,005 гривень, де 141 067,00 гривень - розмір штрафу, накладеного рішенням № 71-р/к; 1,5 % - відсоток від суми штрафу відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції". За 102 дні прострочення сплати штрафу сума пені становить: 2 116,005 х 102 = 215 832,51 грн.

Разом із тим, оскільки в силу вимог закону розмір пені не може перевищувати розміру накладеного штрафу, позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі 141 067,00 грн.

Суд перевірив розрахунок заявленої до стягнення суми пені та встановив, що пеню в сумі 141 067,00 грн позивачем нараховано та заявлено правильно.

Відповідно до частин сьомої і дев`ятої статті 56 Закону, у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню у судовому порядку; суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

Відповідно до ч. 7 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Статтею 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі, про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що під час розгляду справи судом встановлена обставина порушення відповідачем законодавство про захист економічної конкуренції, пеню відповідач у добровільному порядку не сплатив, що ним не спростовано. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги доведеність належними, достатніми, допустимими, достовірними та вірогідними доказами позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Стосовно розподілу судових витрат.

При пред`явленні даного позову позивачем платіжною інструкцією № 640 від 19.06.2025 було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн (арк.с. 80). Зарахування вказаної суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджується відповідною випискою (арк.с. 82).

Відповідності до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Верітас Полтава" (вул. Котляревського, буд. 3, м. Полтава, 36007, ідентифікаційний код 43797263) пеню у розмірі 141 067,00 грн і зарахувати зазначену суму у дохід загального фонду Державного бюджету України, отримувач: ГУК у м. Києві / Соломян. р-н, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN): UA0026010, код класифікації доходів бюджету: 21081100.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Верітас Полтава" (вул. Котляревського, буд. 3, м. Полтава, 36007, ідентифікаційний код 43797263) на користь Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липківського, 45, м. Київ, 03035, ідентифікаційний код 00032767) (отримувач: Антимонопольний комітет України, , банк: Державна казначейська служба України, рахунок: UA0001719) судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення підписане 09.10.2025 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України). Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О.В.Ківшик