ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" вересня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2593/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.

при секретарі судового засідання Лещенко Л.С.

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

справу №916/2593/25

за позовом Фермерського господарства "АЛЕКС"

до відповідачів: 1. Державного реєстратора Зеленогірської селищної ради Галіборщ Ганни Миколаївни

2. Зеленогірської селищної ради

про визнання права постійного користування на земельну ділянку та зобов`язання вчинити дії,

за участю представників:

від позивача: Яблокова Л.О. /ордер серія АЕ №1411156 від 01.08.2025/

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

В С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство "АЛЕКС" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Державного реєстратора Зеленогірської селищної ради Галіборщ Ганни Миколаївни та Зеленогірської селищної ради, в якому просить суд:

- визнати за Фермерським господарством "АЛЕКС" право постійного користування на земельну ділянку кадастровий номер: :01:004:0353 площею 31,13 га., яка розташована на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області, наданої для ведення селянського /фермерського/ господарства, яка була надана у постійне користування на ім`я ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право постійного користування землею № 00000001 від 19 грудня 1994 року, виданого на підставі рішення Любашівської районної ради народних депутатів Любашівського району Одеської області від 18 серпня 1994 року;

- зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Зеленогірської селищної ради Подільського району Одеської області Ганну Миколаївну Галіборщ здійснити державну реєстрацію права постійного користування Фермерського господарства "АЛЕКС" на земельну ділянку кадастровий номер :01:004:0353 площею 31,13 га, розташовану на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області;

- стягнути з відповідача на користь позивача Фермерського господарства "АЛЕКС" 6056,00 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланнями на перехід до позивача прав постійного користування спірної земельної ділянки з моменту його створення та відмову відповідача-1 у проведенні державної реєстрації права постійного користування на спірну земельну ділянку.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.07.2025 позовну заяву Фермерського господарства "АЛЕКС" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 06.08.2025.

У підготовчому засіданні 06.08.2025 судом постановлено ухвалу без оформлення окремого документа, якою відкладено підготовче засідання на 03.09.2025.

У підготовчому засіданні 03.09.2025 судом постановлено ухвалу без оформлення окремого документа, якою закрито підготовче провадження та призначено судове засідання щодо розгляду справи по суті на 24.09.2025.

У судовому засіданні 24.09.2025, за участю представника позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, відзиви на позов до суду не надали та про причини свого нез`явлення суд не повідомили.

Про дату, час і місце судових засідань відповідачі повідомлені судом належним чином, про що в матеріалах справи наявні відповідні довідки про доставку електронного документу.

Отже, враховуючи, вжиття господарським судом всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд даної справи, та забезпечення реалізації відповідачами своїх прав на судовий захист, в тому числі шляхом надання відповідних заяв по суті справи, а також враховуючи строки розгляду даної справи, господарський суд визнав за можливе вирішити справу за наявними матеріалами справи відповідно до ч. 9 ст.165 ГПК України.

Обставини справи встановлені судом.

Рішенням Любашівської районної ради народних депутатів від 18.08.1994 №9 «Про затвердження проектів відведення земельних ділянок громадянам для ведення селянських (фермерських) господарств», затверджено проекти відведення земельних ділянок в постійне користування із земель запасу, зокрема Гвоздавсьвої сільської ради народних депутатів - ОСОБА_1 - жительці с. Кричуново - 31,13 га.

19.12.1994 видано державний акт на право постійного користування землею №00000001, згідно з яким державний акт на право постійного користування землею видано громадянину України ОСОБА_1 про те, що на підставі рішення Любашівської районної Ради народних депутатів Любашівського району Одеської області від 18.08.1994 №2 їй надається у постійне користування земельна ділянка площею 31,13 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Гвоздавської сільської ради народних депутатів. Землю надано для ведення селянського (фермерського) господарства. Акт зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право постійного користування землею за №89.

03.07.1995 проведено державну реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичної особи - Фермерське господарство "АЛЕКС".

У 2014 розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства за адресою: на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області (за межами населеного пункту), та спірній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :01:004:0353.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 27.08.2016, ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 27.08.2016 складено відповідний актовий запис.

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 10.03.2017 у справі №507/1806/16-ц позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання права на постійне користування земельною ділянкою - задоволено повністю. Визнано право ОСОБА_2 на постійне користування земельною ділянкою площею 31,13 га., (кадастровий № :01:004:0353), розташованої на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області, наданої для ведення селянського /фермерського/ господарства, право постійного користування на яку належало його матері ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі Державного акту на право постійного користування землею № 00000001 від 19 грудня 1994 року, виданого на підставі рішення Любашівської районної ради народних депутатів Любашівського району Одеської області від 18 серпня 1994 року, в порядку спадкування за законом.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 15.06.2017 у справі №507/1806/16-ц апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області задоволено, рішення Любашівського районного суду Одеської області від 10 березня 2017 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання права на постійне користування земельною ділянкою відмовити.

Рішенням загальних зборів засновників ФГ «Алекс», оформлених протоколом №2 від 01.07.2020, виключено ОСОБА_1 зі складу засновників (членів) Фермерського господарства в зв`язку зі смертю.

17.02.2025 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Зеленогірської селищної ради Галіборщ Ганни Миколаївни відповідачем подано заяву №65265999 про державну реєстрацію прав (речове право, похідне від права власності): вид реєстрації - набуття, вид речового права - право постійного користування земельною ділянкою щодо об`єкта речових прав - земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0353.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Зеленогірської селищної ради Галіборщ Ганни Миколаївни №77411591 від 21.02.2025, за результатами розгляду заяви відповідача від 17.02.2025 відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141, встановивши наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій - наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, вирішено відмовити у проведенні реєстраційних дій за Заявою у зв`язку із зазначеними вище обставинами.

Відповідно до наявної в матеріалах справи Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 12.05.2025 щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0353, цільове призначення земельної ділянки - 01.02 для ведення фермерського господарства, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, вид використання - для ведення фермерського господарства, площа - 31,13 га, місце розташування - Одеська обл., Любашівський р-н, Гвоздавська сільська рада. Суб`єкт права власності на земельну ділянку - Зеленогірська селищна рада, дата державної реєстрації права - 09.02.2021. Суб`єкт речового права - ОСОБА_2 , вид речового права - право постійного користування земельною ділянкою з 14.07.2016.

З наявної в матеріалах справи Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №426609786 від 13.05.2025 вбачається, що:

- 09.02.2021 проведено державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за Зеленогірською селищною радою;

- 14.07.2016 проведено державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою за ОСОБА_2 .

Відповідно до Інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Зеленогірська селищна рада є правонаступником Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області.

Висновки суду.

Як вище встановлено господарським судом, предметом спору у даній справі є визнання за Фермерським господарством «АЛЕКС» права постійного користування на земельну ділянку кадастровий номер: :01:004:0353 (як основна вимога) та зобов`язання державного реєстратора прав на нерухоме майно Зеленогірської селищної ради Подільського району Одеської області Ганну Миколаївну Галіборщ здійснити державну реєстрацію права постійного користування Фермерського господарства "АЛЕКС" на земельну ділянку кадастровий номер :01:004:0353 (як похідна вимога).

При цьому позивач, звертаючись до суду з даним позовом, посилається на перехід до нього прав постійного користування спірної земельної ділянки з моменту його створення та відмову відповідача-1 у проведенні державної реєстрації права постійного користування на спірну земельну ділянку.

Станом на час прийняття рішення Любашівської районної ради народних депутатів від 18.08.1994 №9 «Про затвердження проектів відведення земельних ділянок громадянам для ведення селянських (фермерських) господарств», ЗК України від 18.12.1990 (у редакції з 22.06.1993, далі - ЗК України від 18.12.1990), що передбачав таке регулювання відносин щодо права постійного користування земельною ділянкою.

Так, постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку (ч.2 ст.7 ЗК України від 18.12.1990). Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ч.1 ст.23 ЗК України від 18.12.1990).

Відповідно до ч.1 ст.50 ЗК України від 18.12.1990 громадянам України, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство, передаються за їх бажанням у власність або надаються в користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки, включаючи присадибний наділ.

Згідно з ч.5 ст.7 ЗК України від 18.12.1990 у постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, зокрема, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.

Відповідно до ч.1 ст.51 ЗК України від 18.12.1990 громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подають до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписує голова створюваного селянського (фермерського) господарства.

Станом на час заснування ФГ «АЛЕКС» відносини, пов`язані зі створенням і діяльністю селянських (фермерських) господарств, регулював Закон України «Про селянське (фермерське) господарство» від 20.12.1991.

Відповідно до ч.ч.1,2,4,5 ст.2 Закону «Про селянське (фермерське) господарство» селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією. Членами селянського (фермерського) господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 16-річного віку, та інші родичі, які об`єдналися для роботи в цьому господарстві. Членами селянського (фермерського) господарства не можуть бути особи, в тому числі родичі, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом, угодою). Селянське (фермерське) господарство може бути створено однією особою. Головою селянського (фермерського) господарства є його засновник або особа, яка є його правонаступником. Інтереси селянського (фермерського) господарства перед підприємствами, установами та організаціями, окремими громадянами представляє голова господарства. На ім`я голови селянського (фермерського) господарства видається відповідно Державний акт на право приватної власності на землю, Державний акт на право постійного користування землею. З ним укладається договір на тимчасове користування землею, в тому

числі на умовах оренди. Складаються також інші документи відповідно до законодавства України.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону «Про селянське (фермерське) господарство» після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону «Про селянське (фермерське) господарство» після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладання договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи, одержує печатку із своїм найменуванням і адресою, відкриває розрахунковий та інші рахунки в установах банку і вступає у відносини з підприємствами, установами та організаціями, визнається державними органами та органами місцевого самоврядування як самостійний товаровиробник при плануванні економічного і соціального розвитку регіону.

Отже, можливість реалізації права на створення селянського (фермерського) господарства була підпорядкована фактичному одержанню громадянином, зокрема, права постійного користування земельною ділянкою для ведення такого господарства. Наявність у засновника визначеного законом права на земельну ділянку була однією з умов державної реєстрації селянського (фермерського) господарства як юридичної особи.

Враховуючи законодавчі обмеження у використанні земельної ділянки інакше, ніж за її цільовим призначенням (п.1 ч.1 ст. 40 ЗК України від 18.12.1990), а також юридичні наслідки її використання не за цільовим призначенням (п.7 ч.1 ст.27, ч.2 ст.29, ч.1 ст.88 ЗК України від 18.12.1990), надана громадянину у встановленому порядку для ведення селянського (фермерського) господарства земельна ділянка за її правовим режимом була такою, яку слід було використовувати виключно для здійснення підприємницької діяльності, а не для задоволення особистих потреб цього громадянина.

Передбачені законом особливості надання фізичній особі земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства підтверджують те, що таку ділянку можна було безоплатно отримати лише для створення відповідного господарства, після чого її використання можливе було тільки для ведення селянського (фермерського) господарства, тобто для вироблення, переробки та реалізації товарної сільськогосподарської продукції (частина перша статті 2 Закону № 2009-XII). Таку діяльність здійснює саме селянське (фермерське) господарство, а не його засновник. Іншими словами, після набуття засновником селянського (фермерського) господарства права постійного користування земельною ділянкою для ведення такого господарства та проведення державної реєстрації останнього постійним користувачем зазначеної ділянки стає селянське (фермерське) господарство.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 179/1043/16-ц.

Велика Палата Верховного Суду, у тому числі у постанові від 20.03.2019 у справі №615/2197/15-ц, неодноразово звертала увагу, що з моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) та набуття ним прав юридичної особи таке господарство на основі норм права набуває як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки. У відносинах, а також спорах з іншими суб`єктами, голова фермерського господарства, якому була передана у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства. У таких правовідносинах їх суб`єктом є не фізична особа - голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа.

У разі смерті громадянина - засновника СФГ відповідні правомочності та юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки, яка була надана засновнику саме для ведення фермерського господарства, зберігаються за цією юридичною особою до часу припинення діяльності фермерського господарства у встановленому порядку (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 922/2448/21).

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №922/989/18, підставою для припинення права постійного користування земельною ділянкою, наданою громадянину для ведення фермерського господарства, є припинення діяльності такої юридичної особи як селянське (фермерське) господарство (фермерське господарство). У земельному законодавстві така підстава припинення права постійного користування фермерським господарством земельною ділянкою свого засновника, як смерть громадянина - засновника селянського фермерського господарства відсутня. Адже правове становище селянського (фермерського) господарства як юридичної особи та суб`єкта господарювання, в тому числі його майнова основа, повинні залишатися стабільними незалежно від припинення участі в його діяльності засновника такого господарства як в силу об`єктивних причин (смерті, хвороби тощо), так і на підставі вільного волевиявлення при виході зі складу фермерського господарства. У разі смерті громадянина - засновника селянського (фермерського) господарства відповідні правомочності та юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки, яка була надана засновнику саме для ведення фермерського господарства, зберігаються за цією юридичною особою до часу припинення діяльності фермерського господарства у встановленому порядку.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Зазначені норми матеріального права визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права.

Разом із тим у ст.4 ГПК України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому ГПК порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З огляду на положення ст.4 ГПК України, ст.ст.15,16 ЦК України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення.

За змістом ч.ч.1,2 ст.5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачами з урахуванням належно обраного способу судового захисту.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст.76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Між тим, позивачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження порушення (невизнання, оспорення) відповідачем-2 (до якого заявлено позовну вимогу про визнання права постійного користування на земельну ділянку) прав позивача як постійного землекористувача щодо спірної земельної ділянки.

Більш того, самим відповідачем-2 не заявлено суду жодного заперечення щодо позовних вимог і під час розгляду даної справи.

При цьому, наявне в матеріалах справи рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Зеленогірської селищної ради Галіборщ Ганни Миколаївни №77411591 від 21.02.2025, яким відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою у зв`язку із наявними суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, не є належним доказом порушення прав позивача на постійне користування земельною ділянкою, адже, по-перше, таке рішення прийняте державним реєстратором під час здійснення ним повноважень щодо реєстрації права позивача, а не Зеленогірською селищною радою як власником спірної земельної ділянки, до якого заявлено позовну вимогу про визнання права постійного користування.

По-друге, згідно з рішенням державного реєстратора, підставою для відмови у реєстрації права простійного користування стало наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а не відсутність у позивача відповідного права, що з урахуванням ненадання до матеріалів справи документів, на підставі яких державним реєстратором прийнято таке рішення, унеможливлює встановлення обставин щодо порушення таким рішенням державного реєстратора прав позивача на постійне користування спірною земельною ділянкою.

Більш того, наявні у матеріалах справи Інформація Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 12.05.2025 щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0353 та Інформація Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №426609786 від 13.05.2025 свідчать, що 09.02.2021 проведено державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за Зеленогірською селищною радою та 14.07.2016 проведено державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою за ОСОБА_2 .

Окрім того, таке рішення державного реєстратора є чинним та позивачем не оскаржене ані до звернення позивача до господарського суду з даним позовом, ані у даній справі.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення його права як постійного користувача земельної ділянки кадастровий номер: :01:004:0353 площею 31,13 га., яка розташована на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області, наданої для ведення селянського /фермерського/ господарства, яка була надана у постійне користування на ім`я ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право постійного користування землею № 00000001 від 19 грудня 1994 року, виданого на підставі рішення Любашівської районної ради народних депутатів Любашівського району Одеської області від 18 серпня 1994 року, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

При цьому господарський суд зауважує, що само по собі заявлення позовної вимоги про визнання права за відсутності жодних заперечень щодо такого права з боку відповідачів є фактично вимогою про встановлення факту, що в свою чергу, не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді. До повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення. Подібний за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №905/1926/16.

Враховуючи відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання за Фермерським господарством "АЛЕКС" права постійного користування на спірну земельну ділянку, у задоволення позовної вимоги про зобов`язання державного реєстратора прав на нерухоме майно Зеленогірської селищної ради Подільського району Одеської області Ганну Миколаївну Галіборщ здійснити державну реєстрацію права постійного користування Фермерського господарства "АЛЕКС" на земельну ділянку кадастровий номер :01:004:0353 площею 31,13 га, розташовану на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області, слід також відмовити, оскільки така вимога є похідною від вимоги про визнання права постійного користування.

Іншого позивачем не доведено.

Інші матеріали справи вищевикладених висновків суду не спростовують.

На підставі ст.129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору витрати на правову допомогу покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1.Відмовити Фермерському господарству "АЛЕКС" у задоволенні позову до Державного реєстратора Зеленогірської селищної ради Галіборщ Ганни Миколаївни та Зеленогірської селищної ради про визнання права постійного користування на земельну ділянку та зобов`язання вчинити дії у справі №916/2593/25.

2.Судові витрати по сплаті судового збору покласти на Фермерське господарство "АЛЕКС".

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 06.10.2025.

Суддя Г.Є. Смелянець