ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"14" жовтня 2025 р. м. Київ Справа № 911/3022/25

Господарський суд Київської області у складі судді Черногуза А.Ф., перевіривши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажсервіс I" (01133, місто Київ, б. Лесі Українки, будинок 26Б, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ШБУ-77" (07400, Київська обл., Броварський р-н, місто Бровари, вул. Симоненка Василя, будинок 4, )

про стягнення 12194619,76 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажсервіс I" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шбу-77" про стягнення 12194619,76 грн за Договором субпідряду про закупівлю робіт від 12.07.2021 №1207/1с, з яких: 6207685,52 грн основного боргу, 3487886,80 грн інфляційних втрат, 790656,04 грн 3% річних, 1708391,40 грн пені.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.09.2025 у справі №911/3022/25 позовну заяву ТОВ "Будмонтажсервіс I" залишено без руху.

Ухвала Господарського суду Київської області від 29.09.2025 про залишення позовної заяви без руху була надіслано позивачу в його електронний кабінет (електронну пошту). Документ доставлено 29.09.2025.

Через систему «Електронний суд» 07.10.2025 від ТОВ "Будмонтажсервіс I" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено копію платіжної інструкції від 06.10.2025 №8195 на суму 146335,44 грн.

Через систему «Електронний суд» 08.10.2025 від ТОВ "ШБУ-77" надійшли заперечення на позовну заяву, у яких представник відповідача зазначив, що позивач умисно не повідомив суд про те, що ним уже подавалася аналогічна позовна заява з тотожними вимогами (сума, сторони, предмет), яка була зареєстрована у Господарському суді Київської області (справа №911/2479/25, суддя Смірнов О.Г.). Ухвалою від 15.08.2025 у справі №911/2479/25 позовну заяву ТОВ «Будмонтажсервіс І» та додані до неї документи передано за підсудністю до Господарського суду Чернівецької області.

Суд розглянувши матеріали справи та заперечення відповідача дійшов наступних висновків щодо підсудності поданої позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи предметом спору є вимога про стягнення заборгованості за договором субпідряду №1207/1с про закупівлю робіт від 12.07.2021.

Відповідно до пункту 1.1. Договору, субпідрядник зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим Договором, на свій ризик, власними та/або залученими силами і засобами, виконати роботи: по капітальному ремонту автомобільної дороги загального користування державного значення М-19 Доманове (на м. Брест)-Ковель-Чернівці-Тереблече (на м. Бухарест) на ділянці км. 518+700 км 519+400,Чернівецька область (ДК 021:20-7 Будівельні роботи та поточний ремонт) (далі по тексту роботи) згідно проектної документації, за рахунок коштів Генпідрядника, які отримані на дані цілі від Замовника робіт Служби автомобільних доріг у Чернівецькій області та в обумовлений цим договором термін. Генпідрядник зобов`язується прийняти належним чином виконані роботи після перевірки фізичних та вартісних показників та оплатити їх вартість по мірі надходження коштів передбачених на ці цілі на його рахунок від Служби автомобільних доріг в Чернівецькій області.

Так, згідно ч. 1 ст. 27 ГПК України, яка є загальною, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При цьому, ст. 30 ГПК України встановлює виключну підсудність деяких категорій справ.

Виключна підсудність це правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом; виключна підсудність означає, що певні категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності; правило про виключну підсудність застосовується судом у будь-якому випадку за наявності визначених законом умов, не залежить від волі сторін, а також наявності чи відсутності обґрунтувань учасників справи щодо її застосування (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.08.2019 у справі №916/142/19).

Так, згідно ч. 3 ст. 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини; якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Наведена стаття чітко передбачає, що виключна підсудність справ залежить прямо від предмету спору, за яким вимоги щодо нерухомого майна стосуються як безпосередньо (наприклад, витребування, усунення перешкод тощо), так і опосередковано (наприклад, зобов`язання вчинити дії шляхом усунення виявлених недоліків у виконаних роботах тощо), або інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном (наприклад, неналежне виконання зобов`язання з орендної плати).

Суд не бере до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18, оскільки обставини та предмет спору у зазначеній справі не є тотожними з обставинами цієї справи. У справі № 911/2390/18 вирішувалося питання про стягнення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором користування нерухомим майном, тоді як предметом розгляду в цій справі є стягнення заборгованості за договором підряду.

Правові підстави для застосування у даному випадку правил виключної підсудності, встановленої ст. 30 ГПК України відсутні.

Позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів (частина 5 статті 29 ГПК України), однак право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу, (частина 1 статті 29 ГПК України).

Правила ж цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами.

За загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі, та у даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.

Водночас, Договір субпідряду передбачає двостороннє зобов`язання, оскільки субпідрядник зобов`язується на свій ризик визначену роботу за завданням за рахунок, а Генпідрядник зобов`язується прийняти й оплатити виконану роботу. У такому разі, визначення адреси об`єкту за яким Судпідрядник зобов`язується виконати обумовлений обсяг робіт, не створює умову конкретного місця виконання зобов`язання, оскільки за договором субпідряду це лише одне із двох визначених обов`язків, при цьому, Генпідрядник має право виконати зобов`язання з оплати за належно виконані роботи, за загальним правилом, у будь-якому місці, у визначений договором строк.

У даній справі предметом спору є стягнення заборгованості за Договором субпідряду.

Згідно з пунктом 1.3. Договору місцезнаходження об`єкта: Чернівецька область. Роботи виконуються за місцезнаходженням об`єкта.

Спір про стягнення заборгованості не пов`язаний ні з приводу нерухомого майна, ні з місцем виконання договору, оскільки така заборгованість, за наявності достатніх правових підстав для її стягнення, буде оплачена відповідачем в добровільному порядку шляхом переказу коштів на рахунок позивача, або буде стягнута виконавцем (державним чи приватним) у примусовому порядку.

Крім того, право вибору між господарськими судами, яким відповідно до ст. 29 ГПК України підсудна справа, належить виключно позивачу, позивач не заявляв такого права.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач правильно обрав підсудність даного спору, що передбачена ст. 27 ГПК України за загальним правилом.

Як визначено ч. 2 ст. 27 ГПК України, для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач у даній справі Товариство з обмеженою відповідальністю "ШБУ-77" (07400, Київська обл., Броварський р-н, місто Бровари, вул. Симоненка Василя, будинок 4, ).

За таких обставин, справа підлягає розгляду у Господарському суді Київської області - за місцезнаходженням відповідача.

Перевіривши вказану заяву і додані до неї документи, суд установив, що позивач усунув недоліки позовної заяви, які зумовили залишення її без руху, у встановлений судом строк, що, відповідно до приписів частини третьої статті 174 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), є підставою для прийняття такої позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Статтею 12 ГПК України встановлено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного або позовного (загального або спрощеного) провадження.

Як визначено частиною 1 статті 247 ГПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з частиною 5 статті 12 ГПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на те, що спір не відноситься до категорії малозначних, питання щодо розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження судом не розглядається, а отже, відповідна справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 181 ГПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне призначити дату і час підготовчого засідання та встановити строки для вчинення певних процесуальних дій учасниками справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 176, 181, 234, 247 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відкрити провадження у справі та прийняти позовну заяву до розгляду.

2. Розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

3. Призначити проведення підготовчого засідання на 03.11.2025 на 14:45 Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Київської області (м. Київ, вул. С. Петлюри,16/108).

4. Повідомити сторони про те, що в силу положень частини 2 статті 169 ГПК України суд встановлює виключно письмову форму для всіх заяв та клопотань, що будуть подаватись у даній справі. Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення унормовані статтею 170 ГПК України. Користуючись дискрецією, наданою частиною 2 статті 169 ГПК України, суд повідомляє учасників справи, що вказана вимога суду поширюється, зокрема, на заяви та клопотання, що подаються до суду у порядку абзацу 2 частини 8 статті 129 ГПК України стосовно конкретного моменту надання доказів про судові витрати у справі (до чи після прийняття рішення у справі), на заяви про ознайомлення з матеріалами справи, що мають подаватися заздалегідь до дня коли таке ознайомлення може бути проведене, та інші заяви чи клопотання, які повинні розглядатися судом в межах справи. Суд акцентує увагу сторін, що у разі недотримання письмової форми та строків подання такі усні заяви та клопотання залишаються судом без розгляду.

5. Довести до відома учасників справи, що за загальним правилом частини 8 статті 129 ГПК України докази на підтвердження понесених судових витрат подаються стороною до завершення судових дебатів у справі. Водночас, дана норма надає можливість стороні подати вказані докази і після ухвалення рішення суду з метою прийняття судом додаткового рішення у справі у порядку статті 244 ГПК України за умови, що зацікавлена сторона зробить про це відповідну заяву (повідомить суд та інших учасників процесу, що докази понесення судових витрат будуть подані саме після прийняття рішення у справі, а не до завершення судових дебатів), яка має бути подана до суду до закінчення судових дебатів у справі та відповідати формі встановленій у пункті 4 резолютивної частини цієї ухвали.

6. Встановити строк для подання відповідачу - відзиву на позов (з дотриманням вимог статті 165 ГПК України) з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача; доказів, що підтверджують надіслання відзиву з додатками позивачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

7. Роз`яснити учасникам справи, що:

- відповідно до частини 8 статті 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подала, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї;

- відповідно до частини 9 статті 80 ГПК України копії доказів, що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи; суд не бере до уваги докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними;

- докази, які раніше не додані до позовної заяви чи відзиву на неї, якщо інше не передбачено ГПК України, подаються через канцелярію суду або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи;

- відповідно до частини 1 статті 81 ГПК України клопотання про витребування доказів судом надається у строки, визначені в частини 2, 3 статті 80 ГПК України;

- письмові докази відповідно до частини 2 статті 91 ГПК України подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії.

8. Роз`яснити відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи в силу частини 2 статті 178 ГПК України, а у разі ненадання копії відзиву на позов іншому учаснику справи постановити ухвалу про стягнення штрафу відповідно до пункту 4 частини 1 статті 135 ГПК України.

9. Довести до відома сторін, що будь-які письмові заяви, клопотання, заперечення повинні відповідати вимогам статті 170 ГПК України, та можуть бути повернуті заявнику у випадку недотримання вказаних вимог на підставі частини 4 статті 170 ГПК України.

10. Довести до відома сторін, що в силу положень ст. ст. 42, 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 ГПК України. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

11. Визначити, що усі судові засідання у даному складі суду проводяться через систему Відеоконференцзв`язку (ВКЗ - https://vkz.court.gov.ua), без додаткових клопотань про проведення засідання у режимі відеоконференції. Для того, щоб брати участь у засіданні віддалено, учасникам справи (їх представникам) достатньо у будь-якій заяві по суті спору або клопотанні повідомити про це суд та вказати свої ідентифікаційні дані у наведеній системі.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 ГПК України.

Ухвали суду підлягають оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.

Ухвалу підписано 14.10.2025

Суддя А.Ф. Черногуз