ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2025 р. м. Київ Справа № 911/606/25

Господарський суд Київської області в складі

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Комісарчук Д-М.О.

розглянувши справу № 911/606/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківський

машинобудівний завод «Тісер», с. Шкарівка Білоцерківського району

Київської області

до Білоцерківської міської ради Київської області, м. Біла Церква Київської

області

про скасування рішення та визнання поновленим договору оренди землі

за участю представників:

від позивача: Капустін В.В., адвокат, довіреність від 20.02.2025

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

17.02.2025 до Господарського суду Київської області через канцелярію суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Білоцерківський машинобудівний завод «Тісер» (далі-позивач) (вх. № 254/25) до Білоцерківської міської ради Київської області (далі-відповідач), з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 28.11.2024 № 6676-65-VІІІ «Про розгляд заяви про поновлення договору оренди землі ТОВ «Білоцерківський машинобудівний завод «Тісер»;

- визнати поновленим Договір оренди земельної ділянки від 30.12.2013 № 29, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як інше речове право 24.03.2014 за № 5147647 на строк 5 років та на тих самих умовах, починаючи з 27.04.2024.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ним, як орендарем, дотримано порядок, передбачений статтею 33 Закону України "Про оренду землі" для укладення договору оренди на новий строк, у той час, як відповідачем порушено термін розгляду заяви та з порушенням встановленого строку відмовлено позивачу у поновленні договору оренди землі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.02.2025 відкрито провадження у справі № 911/606/25 та призначено розгляд справи за привалами загального позовного провадження в підготовчому засіданні на 19.03.2025.

19.03.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання, в якому Білоцерківська міська рада просить суд здійснювати розгляд справи № 911/606/25 без участі її представника.

Ухвалою суду від 19.03.2025 підготовче засідання було відкладено на 16.04.2025.

27.03.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 4147/25), в якому відповідач заперечував проти позову та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, заперечення відповідача зводяться до того, що орендарем земельної ділянки при поданні заяви від 13.02.2024 вх. №15.1-07/1017 не виконані умови підпункту 3.1 пункту 3 договору, в якому зазначено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий термін, у разі письмового повідомлення про намір щодо продовження дії договору на новий термін, не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії договору. Відповідач зауважує, що дія договору оренди закінчилася 24.03.2024, а заява подана 13.02.2024. У зв`язку з чим, міською радою 28.11.2024 було прийнято рішення № 6676-65-VIII «Про розгляд заяви про поновлення договору оренди землі Товариству з обмеженою відповідальністю «Білоцерківський машинобудівний завод «Тісер», яким відмовлено в поновленні договору оренди землі від 30.12.2013 № 29.

16.04.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення (вх. № 5128/25), в яких позивач, зокрема, не погоджуюється з доводами відповідача щодо несвоєчасного його звернення про продовження строку дії договору.

Ухвалою суду від 16.04.2025 закрито підготовче провадження у справі № 911/606/25 та призначено її до розгляду по суті на 14.05.2025.

Ухвалою суду від 14.05.2025 розгляд справи по суті був відкладений на 04.06.2025.

В засіданні суду 04.06.2025 суд після стадії судових дебатів, оголосив про перехід до стадії проголошення судового рішення та призначив дату і час проголошення судового рішення у справі № 911/606/25 на 16.06.2025, про що постановив ухвалу суду.

Під час розгляду справи представником позивача були підтримані позовні вимоги в повному обсязі, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судові засідання жодного разу не з`явився, однак 27.03.2025 через систему «Електронний суд» надав відзив на позовну заяву (вх. № 4147/25) із обґрунтуванням своїх заперечень проти позовних вимог та 19.03.2025 подав клопотання про розгляд справи за відсутності його повноважного представника.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

30.12.2013 між Білоцерківською районною державною адміністрацією (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Білоцерківський машинобудівний завод «Тісер» (орендар) був укладений Договір оренди земельної ділянки № 29, у відповідності до умов якого орендар прийнятв у строкове платне користування земельну ділянку для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних споруд, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади Білоцерківського району в адміністративних межах Шкарівської сільської ради, площею 3,8112 га з кадастровим номером :02:026:0036.

Відповідно до п. 3.1 договору, він укладається терміном на 5 років починаючи з дати його реєстрації. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий термін. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 2 місяці до закінчення строку дії договору повідомить письмово орендодавця про намір щодо продовження дії договору на новий термін.

Умовами п. 13.1 договору визначено, що цей договір набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Державна реєстрація вищевказаного договору в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відбулась 24.03.2014 року за № 5147647.

Бажаючи поновити договір оренди, після відповідного звернення, 26.04.2019 між Білоцерківською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю «Білоцерківський машинобудівний завод «Тісер» було укладено Додаткову угоду № 187 про продовження терміну дії та внесення змін до Договору оренди земельної ділянки № 29 від 30.12.2013, за умовами п. 1 якої продовжено ТОВ «Білоцерківський машинобудівний завод «Тісер» термін дії Договору оренди земельної ділянки № 29 від 30.12.2013, зареєстрованого 24.03.2014, реєстраційний номер речового права 5147647, на земельну ділянку, площею 3,8112 га (кадастровий номер :02:026:0036) терміном на 5 років.

У п. 4 додаткової угоди визначено, що вона є невід`ємною частиною до Договору оренди земельної ділянки від 30.12.2013, зареєстрованого 24.03.2014, реєстраційний номер речового права 5147647 та набирає чинності після підписання сторонами та її державної реєстрації.

Реєстрація Додаткової угоди № 187 від 26.04.2019 року відбулась в день її підписання, строк дії речового права - до 26.04.2024 року.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», розділ Х «Перехідні положення» Змельного кодексу України було доповнено пунктом 24, у відповідності до якого, з дня набрання чинності цим пунктом землями комунального власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди ті інших речових прав, похідних від права власності, на такі земльні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

З метою використання свого переважного права щодо поновлення договору оренди землі ТОВ «Білоцерківський машинобудівний завод «Тісер», як користувач земельної ділянки, 12.02.2024 звернулося до Білоцерківської міської ради, через Центр надання адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, з заявою про поновлення (продовження) Договору оренди землі № 29 від 30.12.2013 та надані додатки до заяви згідно із Інформаційною карткою адміністривної послуги (дата отримання заяви 13.02.2024).

Листом від 26.02.2024 № 10-13-188 Управління регулювання земельних відносин Білоцерківської міської ради повідомило, що заяву було розглянуто членами Постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища, за результатами розгляду якої взято її на додаткове опрацювання.

Позивачем було зазначено, що через 9 місяців після отримання заяви від 12.02.2024 про поновлення договору на новий строк, 28.11.2024 рішенням Білоцерківської міської ради № 6676-65-VІІІ «Про розгляд заяви про поновлення договору оренди землі Товариству з обмеженою відповідальністю «Білоцерківський машинобудівний завод «Тісер» було відмовлено в поновленні Договору оренди землі від 30.12.2013 № 29 (із змінами), який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, як інше речове право 24.03.2014 № 5147647 Товариству з обмеженою відповідальністю «Білоцерківський машинобудівний завод «Тісер» на земельну ділянку з цільовим призначенням 11.02 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком (вид використання-для експлуатації та обслуговування основних, підсобних і допоміжних споруд, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади Білоцерківського району-нежитлові будівлі літ. «А-3», «Е», «Ж»), за адресою: вул. Івана Кожедуба, 361, м. Біла Церква, площею 3,8112 га, строком на 20 років за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква, кадастровий номер :02:026:0036, враховуючи протокол Постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища від 07.11.2024 № 115.

При цьому, як зазначає позивач, на неодноразові звернення із адвокатськими запитами з метою уточнення підстав щодо відмови в поновленні строку дії Договору від 30.12.2013 № 29, відповідачем не було повідомлено причини такої відмови.

Також позивачем було зазначено, що він весь цей час продовжував користуватись земельною ділянкою з кадастровим номером :02:026:0036, на якій знаходиться об`єкт нерухомості, якій належить позивачу на праві власності, та належним чином виконує свої зобов`язання за Договором оренди земельної ділянки № 29 від 30.12.2013 року за відсутності заперечень орендодавця та своєчасно сплачує орендну плату.

Позивач наполягає, що у встановлені законом та договором строки повідомив міську раду про намір поновити договірні відносини на новий строк.

З огляду на те, що ні у місячний строк після направлення свого листа-повідомлення, ні у місячний строк після закінчення строку дії договору оренди землі позивач не отримав від відповідача відмови та/або заперечень щодо укладення договору на новий строк, ТОВ «Білоцерківський машинобудівний завод «Тісер» вважає поновленим Договір оренди земельної ділянки № 29 від 30.12.2023 на той самий строк і на тих самих умовах.

Позивач звертає увагу суду на те, що він є добросовісним користувачем земельної ділянки, право користування якою є предметом даного позову.

Позовні вимоги позивача у справі направлено на визнання протиправним та скасування рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 28.11.2024 № 6676-65-VІІІ та визнання поновленим Договір оренди земельної ділянки від 30.12.2013 № 29 на строк 5 років на тих самих умовах, починаючи з 27.04.2024.

Надаючи відзив, відповідач зазначав про те, що орендарем земельної ділянки при поданні заяви 13.02.2024 вх. №15.1-07/1017 невиконані умови підпункту 3.1 пункту 3 договору, в якому зазначено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий термін, у разі письмового повідомлення про намір щодо продовження дії договору на новий термін, не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії договору. Відповідач зауважує, що дія договору оренди закінчилася 24.03.2024, а заява подана 13.02.2024. У зв`язку з чим, міської радою 28.11.2024 було прийнято рішення № 6676-65-VIII «Про розгляд заяви про поновлення договору оренди землі Товариству з обмеженою відповідальністю «Білоцерківський машинобудівний завод «Тісер», яким відмовлено в поновленні договору оренди землі від 30.12.2013 № 29.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши наведені у відзиві відповідача доводи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Процесуально-правовий зміст захисту права полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. (ст. 4 ГПК України).

Частиною 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зважаючи на викладене, охоронюваний законом інтерес характеризується такими ознаками: має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання; пов`язаний із конкретним матеріальним або нематеріальним благом; є визначеним благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним, у позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає; є персоналізованим (суб`єктивним), тобто належить конкретній особі (позивачу); суб`єктом порушення позивач вважає відповідача.

Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Тобто інтерес позивачів має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам та відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого дано в резолютивній частині вказаного рішення Конституційного Суду України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право особи на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Захист цивільних прав - це застосування компетентним органом передбачених законом способів захисту цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц та від 4 червня 2019 року у справі №916/3156/17.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №643/21744/19.

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16).

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.12.2021 у справі №372/2238/17.

Надаючи оцінку доводам Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківський машинобудівний завод «Тісер», покладеним в основу позовних вимог, та оцінюючи позовні вимоги, які направлено на визнання протиправним та скасування рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 28.11.2024 № 6676-65-VІІІ «Про розгляд заяви про поновлення договору оренди землі ТОВ «Білоцерківський машинобудівний завод «Тісер» та визнання поновленим Договору оренди земельної ділянки від 30.12.2013 № 29, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як інше речове право 24.03.2014 за № 5147647 на строк 5 років та на тих самих умовах, починаючи з 27.04.2024, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 792 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначає Закон України «Про оренду землі».

Як з`ясовано судом, 30.12.2013 між Білоцерківською районною державною адміністрацією (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Білоцерківський машинобудівний завод «Тісер» (орендар) був укладений Договір оренди земельної ділянки № 29, у відповідності до умов якого орендар прийнятв у строкове платне користування земельну ділянку для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних споруд, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади Білоцерківського району в адміністративних межах Шкарівської сільської ради, площею 3,8112 га з кадастровим номером :02:026:0036, строк дії якого було продовжено на 5 років Додатковою угодою № 187 від 26.04.2019.

12.02.2024 ТОВ «Білоцерківський машинобудівний завод «Тісер» звернулося до Білоцерківської міської ради, через Центр надання адміністративних послуг, з проханням продовжити термін дії договору строком на 20 років з додатками згідно опису вхідного пакету документів.

Рішенням Білоцерківської міської ради № 6676-65-VІІІ 28.11.2024 «Про розгляд заяви про поновлення договору оренди землі Товариству з обмеженою відповідальністю «Білоцерківський машинобудівний завод «Тісер» було відмовлено в поновленні Договору оренди землі від 30.12.2013 № 29 (із змінами), який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, як інше речове право 24.03.2014 № 5147647 Товариству з обмеженою відповідальністю «Білоцерківський машинобудівний завод «Тісер» на земельну ділянку з цільовим призначенням 11.02 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком (вид використання-для експлуатації та обслуговування основних, підсобних і допоміжних споруд, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади Білоцерківського району-нежитлові будівлі літ. «А-3», «Е», «Ж»), за адресою: вул. Івана Кожедуба, 361, м. Біла Церква, площею 3,8112 га, строком на 20 років за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква, кадастровий номер :02:026:0036, враховуючи протокол Постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища від 07.11.2024 № 115.

Суд враховує, що 16.01.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" (а відповідні положення пункту 8, з урахуванням прикінцевих та перехідних положень - з 16.07.2020), яким стаття 33 Закону України «Про оренду землі», яка регламентувала порядок поновлення договорів оренди, викладена у новій редакції.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Відповідно за змістом статті 5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній до 16.07.2020, мала назву "Поновлення договору оренди землі" та передбачала, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина перша цієї статті).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (частина друга статті 33 зазначеного Закону).

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (частина третя статті 33 цього Закону).

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті 33 вказаного Закону).

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті 33 Закону про оренду землі).

Частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлювала, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

За приписами частини восьмої цієї статті у попередній редакції, додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку, а положення частини одинадцятої цієї статті зазначали, що відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

За частинами першою-п`ятою статті 33 Закону Україгни «Про оренду землі» в редакції, чинній на момент звернення з позовом у цій справі, після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору.

При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Як вже з`ясовано судом, 12.02.2024 позивач подав відповідачу заяву про поновлення терміну дії договору строком на 20 років, з додатками згідно опису вхідного пакету документів.

Через дев`ять місяців, Рішенням Білоцерківської міської ради № 6676-65-VІІІ 28.11.2024 «Про розгляд заяви про поновлення договору оренди землі Товариству з обмеженою відповідальністю «Білоцерківський машинобудівний завод «Тісер» було відмовлено в поновленні Договору оренди землі від 30.12.2013 № 29 (із змінами).

Слід вказати, що стаття 33 Закону України «Про оренду землі» (як у попередній, так і у чинній редакції) встановлює алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та передбачає певні правові запобіжники для захисту орендаря від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря.

У постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №905/650/19, від 15.05.2019 у справі №912/1984/17, від 15.05.2019 у справі №912/3810/16 суд касаційної інстанції акцентував увагу на необхідності врахування під час розгляду спорів у подібних правовідносинах презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних правовідносин.

Суд зауважує, що відповідно до статті 3 ЦК України, принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права.

При цьому, добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу.

Отже, законодавець, задекларувавши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

У межах розумної та добросовісної поведінки орган державної влади чи місцевого самоврядування як орендодавець, що представляє власника у спірних правовідносинах, може взагалі відмовити орендарю в укладенні договору, повідомивши його про наявність належних підстав для цього, зокрема про рішення орендодавця як власника більш розумно розпорядитись землею (в тому числі виставити право оренди на торги), чи вказавши на неналежне виконання орендарем умов договору.

Якщо ж власник такого рішення не прийняв, то за змістом статті 3 ЦК України та статті 33 Закону України «Про оренду землі» орган державної влади чи місцевого самоврядування власник зобов`язаний провести з орендарем добросовісні переговори, тобто добросовісно спробувати досягти домовленостей з орендарем: запропонувати, наприклад, конкретний розмір орендної плати, інший строк оренди тощо.

Адже орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має законодавчо передбачене переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин, а також право укласти договір оренди на новий строк.

Судовий захист в таких випадках передбачено лише для особи, яка належним чином виконувала свої обов`язки за договором та добросовісно використовувала належні їй права, тому орендодавець не може посилатися на свій захист на обставини, які свідчать про ухилення ним від проведення переговорів, та на власну недобросовісну поведінку, протиставляючи її легітимним прагненням та належній поведінці орендаря; водночас і орендар, що належно діяв, не може бути позбавлений можливості реалізації свого права на продовження орендних відносин, передбаченого законом, в тому числі через судовий захист. Інакше передбачене частиною дев`ятою статті 33 Закону про оренду землі право орендаря оскаржити відмову, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі матиме лише декларативний характер та не призведе до відновлення порушеного права.

Такий висновок відповідає правовим позиціям Великої Палати Верховного Суду у справах №313/350/16-ц, №159/5756/18, №903/1030/19, №594/376/17-ц щодо розгляду справ за позовами орендарів про поновлення договорів оренди земельних ділянок; та правових позицій Великої Палати Верховного Суду у справі №910/5179/20 і об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі №3190/34/17 щодо застосування принципу добросовісності при розгляді судами справ.

Слід зазначити, що документи до звернення позивача було оформлено та направлено відповідачу згідно отриманої в Центрі надання адміністративних послуг Білоцерківської міської ради інформаційної картки адміністративної послуги щодо поновлення (продовження) договору оренди земельної ділянки (додаток 37 рішення міської ради), та у зазначеній інформаційній довідці.

У постанові від 21.09.2022 у справі №926/2720/21 Верховний Суд, серед іншого, зазначив про те, що у випадку, якщо орендодавець у встановлений законом місячний термін розглянув надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, проаналізував його умови, у тому числі перевірив його на відповідність вимогам закону, однак, не погодився із запропонованими умовами та заперечив щодо поновлення договору, то в цьому випадку він діє в межах своїх повноважень, а отже суди повинні також відмовити в задоволенні позовних вимог про визнання договору укладеним.

Утім, за обставинами цієї справи, як з`ясовано судом, міська рада фактично, у встановлений законом строк, не розглянула заяву про поновлення дії договору, а отже, не аналізувала його умови, додані до пропозиції додатки, як то, і не заперечувала у встановлений законом строк щодо запропонованих умов.

Оскаржуваним рішенням Білоцерківської міської ради № 6676-65-VІІІ 28.11.2024 «Про розгляд заяви про поновлення договору оренди землі Товариству з обмеженою відповідальністю «Білоцерківський машинобудівний завод «Тісер» було відмовлено в поновленні Договору оренди землі від 30.12.2013 № 29, враховуючи протокол Постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища від 07.11.2024 № 115.

В матеріалах справи наявний витяг з протоколку Постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища від 07.11.2024 № 115, наданий відповідачем на адвокатський запит адвокатів позивача, з якого вбачається висновок комісії - відмовити у поновленні договору оренди землі та про одноголосне голосування (за - 6).

Однак, у розділах рекомендації/зауваження управління регулювання земельних відносин, управління містобудування та архітектури, управління самоврядного контролю відсутні відповідні рекомендації та/або зауваження. Підстава відмови у повновленні договору оренди землі на новий строк не зазначена.

Крім того, як з`ясовано судом, та не спростовано з боку відповідача, наразі позивач продовжує користуватись земельною ділянкою з кадастровим номером :02:026:0036, яка розташована в межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, на якій заходиться належне позивачу нерухоме майно, та належним чином виконує свої зобов`язання за договором за відсутності заперечень орендодавця, і своєчасно сплачує орендну плату.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Суд з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому сенсі.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправним та скасування рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 28.11.2024 № 6676-65-VІІІ «Про розгляд заяви про поновлення договору оренди землі ТОВ «Білоцерківський машинобудівний завод «Тісер», яким відмовлено в поновленні Договору оренди земельної ділянки від 30.12.2013 № 29 (із змінами), зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як інше речове право 24.03.2014 за № 5147647 та визнати поновленим Договір оренди земельної ділянки від 30.12.2013 № 29, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як інше речове право 24.03.2014 за № 5147647 на строк 5 років та на тих самих умовах, починаючи з 27.04.2024.

Щож до доводів відповідача, суд відзначає, що відповідно до пункту 3.1 договору, він укладається на 5 років з дати його державної реєстрації. Після закінчення строку договору, орендар має переважне право на поновлення його на новий термін. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір щодо продовження дії договору на новий термін.

Згідно пункту 13.1 договору, цей договір набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Державна реєстрація спірного договору в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відбулась 24.03.2014 року за № 5147647. Отже, строк дії договору закінчується 24.03.2019 року.

26.04.2019 було укладено Додаткову угоду № 187 про продовження терміну дії та внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 30.12.2013 року № 29, якою строк дії договору було продовжено на 5 років.

Згідно пункту 4 Додаткової угоди № 187 від 26.04.2019 року, вона є невід`ємною частиною договору та набирає чинності після підписання сторонами та її державної реєстрації.

Реєстрація Додаткової угоди № 187 від 26.04.2019 відбулась в день її підписання, строк дії речового права - до 26.04.2024 року, що зазначено у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Тобто позивач, звернувся до відповідача у встановлен догоровом та Законом строки.

Згідно з ч. 1 ст.ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Інших заперечень відповідачем надано не було.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ч.1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у вигляді сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 28.11.2024 № 6676-65-VІІІ «Про розгляд заяви про поновлення договору оренди землі ТОВ «Білоцерківський машинобудівний завод «Тісер», яким відмовлено в поновленні Договору оренди земельної ділянки від 30.12.2013 № 29 (із змінами), зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як інше речове право 24.03.2014 за № 5147647.

3. Визнати поновленим Договір оренди земельної ділянки від 30.12.2013 № 29, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як інше речове право 24.03.2014 за № 5147647 на строк 5 років та на тих самих умовах, починаючи з 27.04.2024.

4. Стягнути з Білоцерківської міської ради Київської області (09117, Київська область, м. Біла Церква вул. Я. Мудрого, 15, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківський машинобудівний завод «Тісер» (09170, Київська област, м. Біла Церква, с. Шкарівка, вул. Миру, 4, ) 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн. 00 коп судового збору.

Видати наказ.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 06.10.2025.

Суддя О.О. Христенко