РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.10.2025Справа № 910/7402/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Лиськова М.О. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЕС-С"

(61036, м. Харків, вул. Енергетична, буд. 6;

ідентифікаційний код: 33481323)

до Приватного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА

ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО"

(01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25;

ідентифікаційний код: 00100227)

про стягнення 1 164 305,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АРЕС-С" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (далі-відповідач) про стягнення неправомірно утриманої й неповернутої банківської гарантії G8728/20 від 09.12.2020 в частині забезпечення виконання зобов`язань на суму використаного авансового платежу в загальному розмірі 1 164 305,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/7402/25, постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

11.07.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "АРЕС-С" є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.

21.07.2025 позивачем подано відповідь на відзив.

29.07.2025 від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Між НЕК «Укренерго» як Замовник та ТОВ «АРЕС-С» як Підрядник було укладено Договір № 01-078361-20 від 16.10.2020 на виконання робіт з реконструкції ПЛ 500 кВ Донська-Донбаська (далі - Договір).

За Договором Підрядник зобов`язався виконати за завданням Замовника (Додаток №1 до Договору) роботи з реконструкції ПЛ 500 кВ Донська-Донбаська, Луганська та Донецькі області (далі - роботи), з передачею Замовнику результату робіт (закінчені роботи), а Замовник зобов`язався здійснити оплату прийнятих належно виконаних робіт на умовах Договору.

Загальна ціна Договору розрахована відповідно до ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013, становить 56 000 000,00 грн. (п`ятдесят шість мільйонів грн. 00 коп.) без ПДВ, крім того, ПДВ (20%) - 11 200 000,00 грн. (одинадцять мільйонів двісті тисяч грн. 00 коп.), всього 67 200 000,00 грн. (шістдесят сім мільйонів двісті тисяч грн. 00 коп.) з ПДВ, та складається з:

- Вартості робіт із землеустрою, земельно кадастрових робіт, яка відповідно до Договірної ціни та локальних кошторисів до неї (Додаток № 2 до Договору) становить 4 143 050,00 грн. (чотири мільйони сто сорок три тисячі п`ятдесят грн. 00 коп.) без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 828 610,00 грн. (вісімсот двадцять вісім тисяч шістсот десять грн. 00 коп.), що разом становить 4 971 660,00 грн. (чотири мільйони дев`ятсот сімдесят одна тисяча шістсот шістдесят грн. 00 коп.) з ПДВ.

- Вартості будівельних робіт, яка відповідно до Договірної ціни та локальних кошторисів до неї (Додаток № 2 до Договору) становить 46 545 982,93 грн. (сорок шість мільйонів п`ятсот сорок п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят дві грн. 93 коп.) без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 9 309 196,59 грн.(дев`ять мільйонів триста дев`ять тисяч сто дев`яносто шість грн. 59 коп.), що разом становить 55 855 179,52 грн. (п`ятдесят п`ять мільйонів вісімсот п`ятдесят п`ять тисяч сто сімдесят дев`ять грн. 52 коп.) з ПДВ.

- Вартості обладнання (устаткування), яка відповідно до Договірної ціни та локальних кошторисів до неї (Додаток №2 до Договору) становить 4 176 389,16 грн. (чотири мільйони сто сімдесят шість тисяч триста вісімдесят дев`ять грн. 16 коп.) без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 835 277,83 грн. (вісімсот тридцять п`ять тисяч двісті сімдесят сім грн. 83 коп.), що разом становить 5 011 666,99 грн.(п`ять мільйонів одинадцять тисяч шістсот шістдесят шість грн. 99 коп.) з ПДВ.

Згідно пп. 4.1.1. п. 4.1. Договору Підрядник зобов`язується виконати роботу відповідно до вимог замовника, а також чинних на території України актів, норм, правил у встановлені Договором строки. Підрядник зобов`язується передати Замовнику у порядку, передбаченому чинним законодавством України та Договором, закінчені роботи (результат робіт) (пп.4.1.9. п.4.1 Договору). Підрядник зобов`язується передати Замовнику у порядку, передбаченому чинним законодавством України та Договором, виконану роботу, документи про виконання роботи (пп.4.1.20. п.4.1 Договору).

Згідно з п.6.5. Договору Підрядник вважається таким, що виконав свої зобов`язання за Договором в повному обсязі з моменту підписання Сторонами Акта.

Підрядник зобов`язаний разом з актом приймання виконаних робіт із землеустрою надати: підписані всіма сторонами договори про встановлення земельного сервітуту; технічні документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту (в електронному вигляді підписану цифровим підписом розробником), розроблені у відповідності до вимог чинного законодавства України; обмінні файли формату XML; витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, отримані на підставі розробленої документації із землеустрою; витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підтверджує державну реєстрацію земельного сервітуту в порядку, встановленому чинним законодавством України (п.6.1. Договору).

Відповідно п. 3.7. Договору замовник здійснює попередню оплату (аванс) за умови надання Підрядником забезпечення авансового платежу у формі безвідкличної та безумовної банківської гарантії на суму авансового платежу.

Під безумовною банківською гарантією Сторони розуміють банківську гарантію, за якою Гарант у разі порушення Принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти Бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

АТ «Комерційний індустріальний банк» (далі - Гарант) 27.10.2020 видав на користь НЕК «Укренерго» (Бенефіціару) безумовну і безвідкличну гарантію №G8529/20 в забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «АРЕС-С» (Принципалом) зобов`язань в частині авансу у випадках, передбачених Договором у розмірі, що покриває суму авансового платежу, та складає 15 960 460,28 грн. 06.03.2023 Гарантом внесені зміни №4 до банківської гарантії №G8529/20 від 27.10.2020, відповідно до яких сума гарантії становить 994 932,00 грн. (далі - Гарантія №G8529/20).

АТ «Комерційний індустріальний банк» (Гарант) 09.12.2020 видав на користь НЕК «Укренерго» (Бенефіціару) безумовну і безвідкличну гарантію №G8728/20 в забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «АРЕС-С» (Принципалом) зобов`язань в частині авансу у випадках, передбачених Договором у розмірі, що покриває суму авансового платежу, та складає 1 491 498,00 грн. (далі - Гарантія №G8728/20).

Ці Гарантії видані для забезпечення виконання зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю «АРЕС-С» (далі - ТОВ «АРЕС-С») в частині невиконання або неналежного виконання зобов`язання на суму авансового платежу або невиконання вимог Бенефіціара щодо повернення авансового платежу у випадках та на умовах передбачених Договором №01-078361-20 від 16.10.2020.

Згідно з умовами Гарантій Гарант, протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання письмової вимоги Бенефіціара, що містить твердження про те, що Принципал не виконав або неналежно виконав зобов`язання, сплачує Бенефіціару грошову суму передбачену безумовними і безвідкличними гарантіями №G8529/20 від 27.10.2020 та №G8728/20 від 09.12.2020 без подання будь яких інших документів або виконання будь яких інших умов.

Листом від 11.01.2023 №02/23 ТОВ «АРЕС-С» звернулось до НЕК «Укренерго» щодо розгляду можливості зменшення обсягів робіт по фарбуванню, а оформлення документів на встановлення земельних сервітутів залишити без змін.

Листом від 24.01.2023 №08/23 ТОВ «АРЕС-С» було повідомлено Позивача про продовження терміну виконання робіт із землеустрою, земельно кадастрових робіт до 31.12.2023.

Додатковою угодою від 31.01.2023 №6 було вилучено з Договору роботи, виконання яких неможливе у зв`язку з військовою агресією рф проти України, залишились лише земельно-кадастрові роботи, термін виконання яких подовжений до 31.12.2023, а термін дії Договору - до 31.01.2024.

Відповідно до п. 17.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 6 від 31.01.2023) Підрядник повинен виконати роботи не пізніше 31.12.2023.

Листом від 03.10.2023 №064/23 Підрядник звернувся до НЕК «Укренерго» з пропозицією призупинення Договору на, що була надана відповідь, що НЕК «Укренерго» не погоджується на дану пропозицію та може розглянути можливість подовження термінів виконання робіт та дії Договору у разі надання Підрядником підтверджуючих документів щодо неможливості вчасного виконання зобов`язань.

Листом Підрядника від 10.01.2024 №01/24 повідомлено НЕК «Укренерго» про неможливість додержання строку виконання робіт визначених Договором.

Наразі в спірних правовідносинах щодо використання Позивачем як Підрядником авансу та захисту його шляхом стягнення його використаної частини - застосовуваною є саме Гарантія G8728/20 від 09.12.2020 ("Гарантія-2 щодо авансу на роботи").

Із підстав, незалежних від волі Підрядника (Позивача) та за відсутності його вини (триваюча дія форс-мажорних обставин), Позивачем були майже повністю виконані землевпорядні роботи відповідно до умов Договору (п.п. 2.2.1), із частковим використанням суми авансового платежу, що підтверджується: 1) Договором № 11/11-2020 виконання робіт із землеустрою від 11.11.2020 із додатками та Додатковою угодою № 1, 2) Платіжними інструкція з перерахування коштів субпідряднику за виконання робіт із землеустрою на загальну суму 750 000,00 грн., 3) Листом-запитом ТОВ "АРЕС-С" від 14.01.2022 і відповіддю-листом ФО-П Скопіча О.В. від 17.01.2022 щодо стану виконання робіт із землеустрою[8], 4) Платіжними інструкціями зі сплати ПДВ із авансового платежу за Договором - 26.11.2020 - 165 722,00 грн., і 28.12.2020 - 248 583,00, а всього - 414 305,00 грн. (сума ПДВ визначається пропорційно до суми авансу).

У подальшому, в порядку регресу Позивач компенсував Гаранту суму перерахованої на користь Відповідача банківської гарантії в рахунок виконання зобов`язань за авансовим платежем, що і є підставою для звернення до суду за захистом прав і законних майнових інтересів Позивача (Відповідач має право на повернення не всієї суми авансу, а тільки невикористаної Позивачем в порядку п. 18.11 Договору - тому стягненню підлягає використана Позивачем частина авансу, яка безпідставно була отримана Відповідачем).

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що на виконання умов договору останній частково виконав свої зобов`язання у встановлений за договором та додатковими угодами до нього термін, проте відповідач, на думку позивача неправомірно, стягнув з позивача суму банківської гарантії в рахунок виконання зобов`язань за авансовим платежем.

За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти неправомірно утриманої й неповернутої банківської гарантії в частині забезпечення виконання зобов`язань на суму використаного авансового платежу загальною сумою 1 164 305,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За правовою природою укладений між сторонами договір № 01-078361-20 від 16.10.2020 договором підряду.

За приписами статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором (стаття 854 ЦК України).

Як встановлено ч.4 ст. 882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до ст. 857 Цивільного кодексу України робота виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

За частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як встановлено судом, згідно пункту 3.6. Договору у разі порушення договірних зобов`язань з вини Підрядника, всі авансові платежі, які не підтверджені відповідними Актами, підлягають поверненню Замовнику протягом 3 (трьох) банківських днів з дня отримання відповідної вимоги Замовника з урахуванням індексу інфляції та процентів за користування чужими коштами, передбачених статею 536 Цивільного кодексу України, в розмірі облікової ставки НБУ від суми авансового платежу за кожен день користування авансом, починаючи з дня його зарахування на рахунок Підрядника незалежно від того, припинені зобов`язання за Договором на дату отримання вимоги Замовника чи ні.

Відповідно до умов пункту 18.11 Договору від 16.10.2020 № 01-078361-20 Підрядник в разі припинення договору повинен повернути невикористаний ним аванс.

При цьому, відповідно до пункту 3.3 договору використання Підрядником авансу підтверджується прийняттям Замовником робіт на суму авансового платежу.

В свою чергу, відповідно до розділу 6 Договору Підрядник вважається таким, що виконав свої зобов`язання за договором в частині робіт із землеустрою в повному обсязі з моменту підписання сторонами акту приймання виконаних робіт із землеустрою.

Згідно з п.6.5. Договору Підрядник вважається таким, що виконав свої зобов`язання за Договором в повному обсязі з моменту підписання Сторонами Акта.

Водночас, суд вказує, що зазначений Акт сторонами не підписано, відсутнє будь-яке документальне підтвердження використання Підрядником державних коштів за призначенням, доказів зворотного матеріали справи не містять.

Окрім того, судом встановлено, що оскільки, принципал своєчасно не виконав зобов`язання на суму авансового платежу за Договором № 01-078361-20 від 16.10.2020 на загальну суму 2 485 830,00 грн, для недопущення фінансової шкоди НЕК «Укренерго» звернулось до Акціонерного товариства «Комерційний індустріальний банк» щодо виплати по Гарантіям №G8529/20 від 27.10.2020 та №G8728/20 від 09.12.2020.

Листом АТ «Комерційний індустріальний банк» №04.1/998 від 13.02.2024 (вх. №13632/01 від 14.02.2024) було повідомлено про відсутність правових підстав для задоволення вимог НЕК «Укренерго».

В подальшому, в судовому порядку рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 у справі № 910/3638/24, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 - позов НЕК «Укренерго» до Акціонерного товариства «Комерційний індустріальний банк» про стягнення банківської гарантії в забезпечення невиконання або неналежного виконання зобов`язання на суму авансового платежу за Договором - задоволено повністю.

Постановою Верховного Суду від 13.03.2025 у справі № 922/1778/24 за позовом приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до товариства з обмеженою відповідальністю «Арес-С» про стягнення 2 976 057,74 грн, касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» задоволено частково, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Арес-С» на користь приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» суму авансового платежу у розмірі 2 485 830,00 грн на підставі укладеного договору № 01-078361-20 від 16.10.2020.

Суд зауважує, що згідно п.4 ст.75 ГПК України - обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі ( за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. У сі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії .

Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Немає винятків стосовно преюдиціальності фактів, що не входили у предмет доказування в раніше розглянутій справі. Якщо суд помилково включив факт у предмет доказування, це не позбавляє його властивостей преюдиціального факту в розгляді іншої справи. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акту. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

Аналогічні положення знайшли своє відображення в пункті 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», згідно якої не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Отже, виходячи з вищевикладеного, судові рішення по справі №922/1778/24, яке набрало законної сили, має преюдиціальне значення, а встановлені ним обставини повторного доведення не потребують.

Також позивач вказував, що порушення зобов`язання відбулось не з його вини, а у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, внаслідок чого 24.02.2022 Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан, що триває на даний час. Вказані обставини є форс-мажорними (обставинами непереборної сили), що підтверджується сертифікатом Харківської торгово-промислової палати № 6300-24-0573 від 21.03.2024 про форс-мажорні обставини, зі змісту якого вбачається, що у ТОВ «Арес-С» з 24.02.2022 по 31.01.2024 були наявні форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а тому на думку позивача його має бути звільнено від відповідальності.

Окрім того, на підтвердження обставини понесення позивачем збитків від військових дій на території Харкова за місцем його реєстрації, яка негативно вплинуло й продовжує впливати на позивача останнім додано довідку № 5053/119/62/01/11-25 від 01.04.2025, яка підтверджує факт руйнування офісу Третьої особи в наслідок обстрілу.

Проте, суд відхиляє такі твердження, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 218 ГК України, ст. 617 ЦК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

За змістом ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, засвідчує Торгово-промислова палата України за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Згідно з п. 16.5. договору, доказом дії форс-мажору є документи (оригінали), видані Торгово промисловою палатою України регіональними промисловими палатами, іншим компетентним органом/установою, який має право видавати такі документи. Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії форс-мажору, повинна протягом 10 (десяти) календарних днів повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі (п. 16.3. договору).

Термін виконання земельно-кадастрових робіт згідно з Додатковою угодою № 6 до договору був подовжений до 31.12.2023, натомість підрядником було повідомлено ПрАТ «НЕК «Укренерго» про неможливість додержання строку виконання земельних робіт (без доказів дії форс-мажору визначених п. 16.5 договору) та звернення до Торгово-промислової палати України лише 10.01.2024 тобто всупереч вимогам п.16.3. договору.

Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення однієї із сторін про неможливість виконання прийнятих за даним договором зобов`язань, позбавляє сторону права посилатися на будь-яку вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань (п. 16.4. договору).

Отже, порушуючи умови договору, визначені пунктами 16.3, 16.5, ТОВ «АРЕС-С» було повідомлено НЕК «Укренерго» про неможливість додержання строку виконання земельних робіт (без доказів дії форс-мажору визначених п. 16.5 Договору) та звернувшись до Торгово-промислової палати України лише 10.01.2024, тобто вже після спливу строку виконання робіт визначеного умовами Договору.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

Отже, зазначені доводи є необґрунтованими та не свідчать про відсутність обов`язку замовника нести відповідальність за неналежне виконання господарських зобов`язань.

З огляду на викладене, системно проаналізувавши норми законодавства та встановивши, що позивачем не доведено суду достовірності своїх доводів, які покладені в основу позову.

Отже, вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Суд зазначає, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, за змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 04/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18, від 20.08.2020 зі справи № 914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Суд зазначає, що необхідною умовою для визнання господарського договору недійсним як такого, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства (частина 1 статті 207 Господарського кодексу України), є наявність наміру хоча б у однієї з сторін щодо настання відповідних наслідків. Для прийняття рішення зі спору необхідно встановлювати, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення господарського договору, якою із сторін і в якій мірі виконано зобов`язання, а також наявність наміру у кожної із сторін. Наявність такого наміру у сторін (сторони) означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність договору, що укладається, і суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків. Намір юридичної особи визначається як намір тієї посадової або іншої фізичної особи, яка підписала договір, маючи на це належні повноваження. За відсутності останніх наявність наміру у юридичної особи не може вважатися встановленою.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивач не довів належними та допустимими доказами свою правову позицію.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЕС-С" є такими, що задоволенню не підлягають. Решта доводів учасників процесу, їх письмових пояснень, поданих до матеріалів справи документів та наданих усних пояснень представників сторін були ретельно досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов