ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2025 р. Справа№ 910/12114/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Остапенка О.М.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Макухи О.А.,

представника заявника адвоката Котвицького Є.О.,

арбітражного керуючого Бабенка Е.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Структура пласт"

на ухвалу попереднього засідання Господарського суду міста Києва

від 21.04.2025 (повний текст складено 14.05.2025, суддя Яковенко А.В.)

у справі № 910/12114/24

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Структура пласт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юапласт" (код 44953849)

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 у справі № 910/12114/24 визнано кредитором по відношенню до боржника:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Структура пласт" з грошовими вимогами на суму 575197,76 грн, з яких 102280 грн - вимоги першої черги, 472917,76 грн - вимоги четвертої черги;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Імекс макс" з грошовими вимогами на суму 1458628,10 грн, з яких 4844,80 грн - вимоги першої черги, 1062355,15 грн - вимоги четвертої черги, 391428,15 грн - вимоги шостої черги;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Вімекс-М" з грошовими вимогами на суму 145577,57 грн, з яких 6056 грн - вимоги першої черги, 116511,41 грн - вимоги четвертої черги, 23010,16 грн - вимоги шостої черги;

зобов`язано розпорядника майна боржника у п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали надати суду реєстр вимог кредиторів, оформлений відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства;

зобов`язано розпорядника майна організувати проведення зборів кредиторів у відповідності до ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства, вирішити питання відносно подальшого розгляду справи та відповідні протоколи надати суду.

Не погоджуючись із вищезазначеним судовим рішенням, 23 травня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Структура пласт" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 в частині визнання кредитором ТОВ "Імекс макс" з грошовими вимогами на суму 1458628,10 грн, з яких 4844,80 грн - вимоги першої черги, 1062355,15 грн - вимоги четвертої черги, 23010,16 грн - вимоги шостої черги, в задоволенні заяви ТОВ "Імекс макс" з кредиторськими вимогами відмовити повністю. Також, скаржник просить зупинити виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 в частині зобов`язання розпорядника щодо скликання та проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів до моменту винесення рішення по суті даної апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала постановлена без з`ясування обставин, що мають значення для справи (п. 1 ч. 1 ст. 277 ГПК України), при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи (п. 3 ч. 1 ст. 277 ГПК України).

На переконання скаржника, кредиторські вимоги заявлені на підставі договору поставки, за яким не відбувалось реальних господарських операцій з поставки товару, зокрема, не були зареєстровані податкові накладні на суму поставленого товару, а відсутність реєстрації податкової накладної є однією із ознак нереальності господарської операції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2025 відкрито апеляційне провадження у справі, призначено розгляд справи на 01.07.2025.

ТОВ "Імекс макс" подало заперечення на апеляційну скаргу, у яких просить залишити ухвалу від 21.04.2025 без змін в частині визнання конкурсним кредитором з правом вирішального голосу ТОВ "Імекс макс".

На переконання кредитора, ухвала суду є законною, обґрунтованою, ґрунтується на належних доказах, а саме на Договорі поставки №26/05/23-1 від 26.05.2023, видатковій накладній №522 від 03.06.2023, ТТН №522 від 03.06.2023, Акті звірки від 31.12.2024, оборотно-сальдовій відомості ТОВ "Юапласт" по рахунку №631. Подані конкурсним кредитором докази (документи), що підтверджують як факт договірних зобов`язань, так і реальність операції та заперечує її фіктивність, що було визнано ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.04.2025. Одночасно, боржник добровільно визнав заборгованість, не заперечував її, що є допустимою формою визнання у процедурі банкрутства згідно з ч. 5 ст. 45 КУзПБ.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2025 відкладено розгляд справи на 23.09.2025.

В судовому засіданні 23.09.2025 суд проголосив скорочену постанову (вступну та резолютивну частини).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає частковому скасуванню, з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 1 КУзПБ визначено:

грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. Склад і розмір грошових зобов`язань визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом;

кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 6 ст. 45 КУзПБ заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Виходячи із спеціальних норм КУзПБ на господарський суд покладено обов`язок надавати правовий аналіз заявлених кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог.

Тобто, кредитори, заявляючи вимоги до боржника, повинні довести свої грошові вимоги виключно відповідними документами (рішеннями суду, відповідями на претензію, договорами, первинними бухгалтерськими документами, актами звірок, накладними та ін.), тобто, грошові зобов`язання повинні бути встановлені як за розміром, так і за суттю.

Докази, на яких ґрунтуються грошові вимоги кредитора, повинні надавати право кредитору на звернення до боржника з грошовими вимогами у встановленому чинним законодавством порядку.

У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 відкрито провадження у справі про банкрутство боржника, визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Структура пласт" до боржника в розмірі 472 917,76 грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Бабенка Едуарда Вадимовича.

17.12.2024 оприлюднене оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника за № 74872.

16 січня 2025 року ТОВ "Імекс макс" звернувся із заявою з грошовими вимоги до боржника (вх. № 07-10/401/25 від 17.01.2025), за результатами розгляду якої в попередньому засіданні була постановлена оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва від 21.04.2025.

Заява обґрунтована тим, що на підставі договору поставки № 26/05/23-1 від 26.05.2023 кредитор поставив на користь боржника товар (дезінфекційний засіб) на загальну суму 1509750 грн, в тому числі ПДВ 0,00 грн, що оформлене видатковою накладною № 522 від 03.06.2023. Сторони уклали угоду про припинення зобов`язання зарахуванням від 03.08.2023, за якою визнали зустрічні однорідні вимоги припиненими на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України на суму 558121,60 грн, що виникли на підставі договору поставки № 1 від 01.04.2023 для ТОВ "Імекс макс" та договору № 26/05/23-1 від 26.05.2023 для ТОВ "Юапласт".

Згідно акту звірки взаємних розрахунків між сторонами станом на 31.12.2024 у боржника рахується заборгованість в сумі 951628,40 грн.

На вказану заборгованість Товариство з обмеженою відповідальністю "Імекс макс" у порядку ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 7.2 Договору нарахувало інфляційні втрати у розмірі 110 726,75 грн та пеню у розмірі 391428,15 грн за порушення зобов`язання з оплати за поставлений товар.

Розпорядник майна боржника, не отримавши від боржника відповіді на пропозицію розглянути заявлені вимоги та відповідних первинних документів, вирішив відхилити грошові вимоги ТОВ "Імекс макс".

Боржник подав суду заяву від 02.03.2025 про визнання кредиторських вимог ТОВ "Імекс макс" в повному обсязі.

Розпорядник майна боржника подав суду заперечення на заяву ТОВ "Імекс макс" з грошовими вимоги до боржника. У заяві розпорядник майна боржника повідомив, що згідно відповіді Головного управління ДПС у м. Києві боржник протягом останніх трьох років не подавав фінансову звітність до контролюючих органів, керівник боржника не надав розпоряднику майна на аналіз дані бухгалтерського обліку та податкової звітності, які б підтверджували господарські операції за договором поставки № 26/05/23-1 від 26.05.2023, зокрема, в підтвердження факту поставки товару - товарно-транспортну накладну, зареєстровану податкову накладну.

В подальшому, боржник подав суду в підтвердження обставин реальності господарської операції за договором поставки товарно-транспортну накладну № 522 від 03.06.2023, оборотно-сальдову відомість по рахунку 631 за січень 2023 р. - грудень 2024 р., Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 17.04.2020.

Визнавши заявлені грошові вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт поставки товару за договором у кількості 5 500 одиниць загальною вартістю 1 509 750 грн з ПДВ підтверджується товарно-транспортною накладною № 522 від 03.06.2023 та видатковою накладною № 522 від 03.06.2023, які підписані представниками сторін.

03.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Імекс макс" (надалі - Сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юапласт" (надалі - Сторона-2) укладено Угоду про припинення зобов`язання зарахуванням (надалі - Угода), згідно з п. 1.1 якої сторони підтверджують одна одній, що між ними виникли зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав. Пунктом 1.2 Угоди визначено, що відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов`язання Сторони-1 за Договором поставки № 1 від 01.04.2023 припиняються на суму 558 121,60 грн., а інші умови договору та зобов`язання продовжують діяти. Зобов`язання Сторони-2 по Договору № 26/05/23-1 від 26.05.2023 припиняються на суму 558 121,60 грн., а інші умови договору та зобов`язання продовжують діяти.

Врахувавши часткове погашення Товариством з обмеженою відповідальністю "Юапласт" заборгованості на суму 558 121,60 грн шляхом зарахування 03.08.2023 зустрічних однорідних вимог, що не суперечить п. 3.4 Договору, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником належним чином обґрунтовано наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Юапласт" заборгованості зі сплати за поставлений товар за Договором № 26/05/23-1 від 26.05.2023 у розмірі 951 628,40 грн.

Відхиляючи заперечення розпорядника майна, суд першої інстанції зазначив, що наявність заборгованості обґрунтована видатковою накладною № 522 від 03.06.2023, товарно-транспортною накладною № 522 від 03.06.2023, актом звірки взаємних розрахунків від 31.12.2024 за період з квітня 2023 по грудень 2024 року за укладеним Договором, підписаними сторонами, а також оборотно-сальдовою відомістю боржника по рахунку 631 за період з січня 2023 по грудень 2024 року. Станом на 21.04.2025 у матеріалах справи відсутні докази того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Імекс макс" є заінтересованою особою стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "Юапласт" у розумінні Кодексу України з процедур банкрутства. Товар, а саме: дезінфекційний засіб "Антисептик для шкіри рук Імекс Макс", придбаний Товариством з обмеженою відповідальністю "Юапласт" у постачальника ТОВ "Імекс макс" підпадає під норми Податкового Кодексу України в частині операцій, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, у зв`язку з чим судом прийняті доводи боржника у цій частині щодо відсутності реєстрації збоку Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс макс" податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.05.2023 між ТОВ "Імекс макс" (надалі - Постачальник) та ТОВ "Юапласт" (надалі - Покупець) укладено Договір поставки № 26/05/23-1 (надалі - Договір), згідно з п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити в обумовлені терміни - Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію Дезінфекційний засіб "Антисептик для шкіри рук Імекс Макс", надалі - Товар, асортимент, номенклатура, кількість, вартість якого визначені в накладних, що є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 1.4 Договору моментом виконання зобов`язання Постачальника по передачі товару є момент вручення товару Покупцеві, що підтверджується підписом уповноваженої особи Покупця на екземплярі належно оформленої накладної.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що ціна на товар, який поставляється Постачальником, є звичайною і вказується в накладній.

Згідно з пунктами 3.3 - 3.5 Договору грошові кошти за поставлений товар повинні перераховуватися Покупцем на поточний рахунок Постачальника. За взаємною згодою сторін можливі інші форми розрахунків, які не суперечать чинному законодавству. Оплата за отриманий товар здійснюється Покупцем протягом 60 календарних днів після його отримання.

Відповідно до п. 4.1 Договору передача товару від Постачальника Покупцю здійснюється протягом семи робочих днів з дати отримання замовлення.

Пунктом 7.2 Договору визначено, що у разі прострочення платежу Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплаченого товару за кожен день прострочення платежу.

Згідно з п. 8.1 Договору він вступає в силу з дати його укладення сторонами і діє до 31.12.2025 року, але в будь-якому випаду до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

На підтвердження факту поставки товару за договором у кількості 5500 одиниць загальною вартістю 1 509 750 грн з ПДВ постачальник надав видаткову накладну № 522 від 03.06.2023, яка підписана представниками сторін.

Також на підтвердження реальності господарської операції з поставки товару боржник подав суду товарно-транспортну накладну № 522 від 03.06.2023, оборотно-сальдову відомість по рахунку 631 за січень 2023 р. - грудень 2024 р., Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 17.04.2020.

Колегія суддів відзначає, що докази на підтвердження перерахування грошових коштів на рахунок постачальника боржник не надав.

При цьому у заяві із грошовими вимогами кредитор (постачальник) посилається на обставини часткового припинення зобов`язання боржника (покупця) з оплати поставленого товару на суму 558121,60 грн на підставі Угоди про припинення зобов`язання зарахуванням від 03.08.2023.

За умовами угоди про зарахування, зарахуванню підлягають зобов`язання Сторони-1 (ТОВ "Імекс макс") за договором поставки № 1 від 01.04.2023 на суму 558121,60 грн.

Втім, у матеріалах справи відсутні будь-які первинні документи на підтвердження існування дебіторської заборгованості у боржника перед ТОВ "Імекс макс". Отже, відсутні підстави для висновку про можливість визначення розміру заборгованості за договором поставки із урахуванням угоди про зарахування, за відсутності документального підтвердження зустрічного зобов`язання.

Колегія суддів також відзначає про помилковість висновку суду першої інстанції про підтвердження реальності господарської операції з поставки товару з огляду на товарно-транспортну накладну, оскільки вона не містить всіх обов`язкових реквізитів (підпису водія про отримання товару на перевезення, відомості про вантажно-розвантажувальні операції). При цьому такий письмовий доказ надав до матеріалів справи не заявник грошових вимог, а боржник.

Також, належить не приймати в якості належного доказу в підтвердження здійснення сторонами реальної поставки товару дані оборотно-сальдової відомості боржника, оскільки вони не підтверджені фінансовою та податковою звітністю як слідує з відповіді податкового органу про неподання такої протягом останніх трьох років, тобто в тому числі і в період виникнення заявленої до визнання кредиторської заборгованості.

Одночасно, кредитор не подав суду власні дані бухгалтерського обліку, які б посвідчували здійснення між сторонами господарських операцій протягом 2023 року як на підставі договору поставки, так і на підставі договору поставки № 1 від 01.04.2023 на суму 558121,60 грн тощо.

Тобто, в даному випадку, кредитор не надав достатньо належних доказів в підтвердження реальності здійснення господарської операції з поставки товару на користь боржника, як і не підтвердив дійсний розмір кредиторської заборгованості враховуючи посилання на угоду про зарахування.

Колегія суддів також вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відхилення доводів розпорядника майна щодо відсутності факту складання та реєстрації постачальником податкової накладної з метою формування податкового кредиту, оскільки відповідно до п. 17 Порядку заповнення податкової накладної, затверджений наказом Міністерства фінансів України № 1307 від 31.12.2015, для операцій, що оподатковуються або звільнені від оподаткування, складаються окремі податкові накладні, тобто при одночасному постачанні одному отримувачу (покупцю) як оподатковуваних товарів/послуг, так і таких, що звільнені від оподаткування, постачальник (продавець) складає окремі податкові накладні. У податковій накладній, складеній на операції з постачання товарів/послуг, які звільняються від оподаткування податком на додану вартість, у графі "Складена на операції, звільнені від оподаткування" верхньої лівої частини робиться помітка "Без ПДВ".

Отже, в даному випадку, постачальник був зобов`язаний оформити податкову накладну на суму поставленого товару, втім такі докази в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи, що кредитор заявив грошові вимоги, які визнанні боржником в повному обсязі, на відміну від грошових вимог інших конкурсних кредиторів, боржник подав дані бухгалтерського обліку (оборотно-сальдова відомість), яка не підтверджена фінансовою та податковою звітністю (балансами та деклараціями з податку на прибуток), не узгоджується з даними бухгалтерського обліку кредитора (останній не подав власні дані, не склав податкову накладну), колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про підтвердження фактичних обставин проведення між сторонами реальної господарської операції з поставки товару, а відтак і наявність підстав для визнання заявлених грошових вимог ТОВ "Імекс макс".

Таким чином, належить погодитись із доводами апеляційної скарги, визнати висновки, викладені в ухвалі суду першої інстанції, такими що не відповідають дійсним обставинам справи щодо реальності господарської операції, що виключає визнання грошових вимог ТОВ "Імекс макс" у даній справі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Підставами згідно з частиною 1 статті 277 ГПК України для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (абз. 2 ч. 1 ст. 277 ГПК України).

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи, що має наслідком її задоволення, оскаржувану ухвалу належить скасувати в частині визнання грошових вимог ТОВ "Імекс макс", із прийняттям нового рішення в цій частині про відхилення грошових вимог конкурсного кредитора.

Керуючись ст. 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Структура пласт" задовольнити.

2. Ухвалу попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 у справі № 910/12114/24 скасувати в частині грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс макс".

3. Прийняти в цій частині нове рішення.

4. Відхилити грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс макс" до боржника в розмірі 1453783,30 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 07.10.2025.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді О.М. Остапенко

Б.В. Отрюх