ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"13" жовтня 2025 р. м. Ужгород Справа № 907/1134/25

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М., розглянувши заяву № 1951 від 03.10.2025 Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода», м. Ужгород про видачу судового наказу про стягнення з боржника Житлово-будівельного кооперативу «Архітектус», м. Ужгород 6187,01 грн заборгованості за період з лютого до квітня 2019 року за договором на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації № 377/13 від 27 грудня 2013 року та 302,80 грн судового збору,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода» звернулося до Господарського суду Закарпатської області із заявою № 1951 від 03.10.2025 про видачу судового наказу про стягнення з боржника Житлово-будівельного кооперативу «Архітектус» 6187,01 грн заборгованості з яких 3359,01 грн основного боргу за надані послуги, 826,31 грн інфляційних втрат за несплату спожитих послуг, 175,86 грн - 3 % річних за несплату спожитих послуг, 1825,83 грн пеня, згідно Договору №377/13 від 27.12.2013 та Договору 956/956-24 від 11.11.2024.

За наслідками проведеного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Лучку Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 жовтня 2025 року.

Дослідивши матеріали заяви № 1951 від 03.10.2025 про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову у його видачі з огляду на наведене нижче.

Вимоги заявника обґрунтовані порушенням боржником умов договору в частині своєчасної оплати за надані послуги.

Наказне провадження - це самостійний, особливий, спрощений вид судового провадження під час розгляду господарських справ про стягнення грошової заборгованості за договором, спрямований на швидкий та ефективний захист прав заявника, в якому суд в установлених законом випадках за заявою особи без судового засідання і виклику сторін на підставі достатніх, допустимих і належних доказів видає судовий наказ, який одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України).

Частиною першою статті 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Положеннями статті 148 ГПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За загальним правилом при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (пункт 7 частини першої статті 155 ГПК України).

З викладеного вбачається, що судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи (видаткові накладні, акти, листування, рух коштів, виписки банку), що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Водночас, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Зі змісту поданої комунальним підприємством «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода» заяви про видачу судового наказу слідує, що заявник просить стягнути 6187,01 грн заборгованості за надані послуги, що виникла у період з лютого 2019 року до квітня 2019 року за договором на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації № 377/13 від 27 грудня 2013 року.

Також у поданій заяві комунальне підприємство зазначає, що для погашення вказаної заборгованості 11.11.2024 між Заявником та Боржником було укладено Договір реструктуризації заборгованості №956/956-24.

Викладені обставини заявник підтверджує, зокрема, копією договору на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації № 377/13 від 27 грудня 2013 року та Договору 956/956-24 від 11.11.2024, копіями рахунків- фактур за послуги по водопостачанню та водовідведенню №004218/пд від 18.02.2019, №006241/пд від 13.03.2019, №006382/пд від 05.04.2019, копією акту звірки з контрагентом без номеру та дати за період з 18.02.2019 до 01.07.2023, копією акту звірки від 30.09.2025 (які, втім, те містить підпису та печатки боржника/споживача).

Згідно з положеннями статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як вбачається з п. 4.2. укладеного сторонами договору на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації № 377/13 від 27 грудня 2013 року, оплата Абонентом проводиться шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Водоканалу грошових коштів до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі виставленого згідно п. 4.3. даного договору до сплати рахунку за фактично надані послуги. Розрахунковий період один календарний місяць.

З урахуванням викладеного, враховуючи приписи ст.ст. 257, 261 Цивільного кодексу України, встановлена законом позовна давність до вимоги про стягнення з боржника 6187,01 грн заборгованості за період з лютого 2019 року до квітня 2019 року включно закінчилась на час звернення КП «Виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства міста Ужгорода» з даною заявою до суду (03.10.2025).

За таких обставин, судом встановлено, що з моменту виникнення в Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства міста Ужгорода» права вимоги стягнення з боржника 6187,01 грн заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення за Договором на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації № 377/13 від 27 грудня 2013 року за період з лютого 2019 року до квітня 2019 року включно пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, що в силу приписів п. 5 ч. 1 ст. 152 ГПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Не заслуговують на увагу суду в даному контексті посилання заявника на положення п. 12.3. Договору, якими сторонами збільшено до 10 років встановлену законом позовну давність, позаяк у п. 5 ч. 1 ст. 152 ГПК України йдеться про сплив саме позовної давності, яка встановлена законом (в спірному випадку - ст. 257 ЦК України) та складає 3 роки, а договірне збільшення сторонами строку позовної давності не може змінити встановлений законом строк.

Крім того, укладений сторонами поза межами встановленого законом строку позовної давності договір реструктуризації заборгованості не може вважатися обставиною, що впливає на переривання такого строку, позаяк таке переривання можливе до спливу строку позовної давності, а відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 152 ГПК України відмова у видачі наказу законодавцем пов`язується саме зі спливом строку, який перевищує встановлену законом позовну давність та на даній стадії і в даному виді провадження (наказному) суд позбавлений можливості досліджувати питання обґрунтованості пропуску такого строку заявником, в тому числі й з`ясовувати питання продовження строків позовної давності, їх ймовірного переривання тощо.

Відповідно до частин першої, другої статті 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

З урахуванням наведеного, суд відмовляє у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства міста Ужгорода» до Житлово-будівельного кооперативу «Архітектус» про стягнення заборгованості в розмірі 6187,01 грн за надані послуги, що виникла у період з лютого 2019 року до квітня 2019 року.

Відповідно до частини другої статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 150, 151, 152, 153, 154, 234, 235 ГПК України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Комунальному підприємству «Виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства міста Ужгорода» у видачі судового наказу про стягнення з боржника - Житлово-будівельного кооперативу «Архітектус» 6187,01 грн заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення за договором на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації № 377/13 від 27 грудня 2013 року за період з лютого 2019 року до квітня 2019 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду на підставі ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Р.М. Лучко