ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2025 р. Справа № 910/5706/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Владимиренко С.В.

Ходаківської І.П.

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ"

про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ АПРОБУД"

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2025 (суддя Карабань Я.А.)

у справі № 910/5706/25 Господарського суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ АПРОБУД"

про стягнення 657 430,14 грн

ВСТАНОВИВ:

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ АПРОБУД" (відповідач) залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2025 у справі № 910/5706/25 залишено без змін. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладено на скаржника.

09.09.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ" (позивач) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/5706/25, в якій заявник просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн. До заяви додано докази понесення відповідних витрат.

Згідно з протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 09.09.2025 зазначену заяву передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням викладеного, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2025 колегією суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, Владимиренко С.В., Ходаківської І.П., прийнято до розгляду зазначену заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ"; постановлено розгляд заяви здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

29.09.2025 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ АПРОБУД" надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у справі № 910/5706/25, в якій відповідач просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 5 000,00 грн.

Зважаючи на воєнний стан в Україні, тривалі повітряні тривоги, дана заява розглядається судом апеляційної інстанції в розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій та забезпечення можливості реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

Колегія суддів апеляційної інстанції, розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ" про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, дійшла висновку про її часткове задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Отже, за умовами ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Тобто стороні надано право подати відповідні докази як до закінчення судових дебатів, так і протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ" понесло і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, складає: витрати на професійну правничу допомогу - 20 000,00 грн.

Також, у відзиві на апеляційну скаргу позивач зробив заяву в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України про те, що докази, які підтверджують розмір судових витрат, будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

З огляду на зазначене вище у цій додатковій постанові, судом встановлено, що заявник попередньо визначив розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, подав заяву про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, а також надав відповідні докази, а тому вказану заяву подано 09.09.2025 в порядку, межах та строк, які визначені чинним законодавством, зокрема частиною восьмою статті 129 ГПК України.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ" надано суду копії:

- договору (угоди) про надання правової допомоги від 27.06.2024, укладеного між адвокатом Пановим Дмитром Ігоровичем (Адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ" (Клієнт) (далі - Договір);

- додаткової угоди № 5 від 05.05.2025 до Договору;

- додаткової угоди № 5-1 від 30.07.2025 до Договору;

- акта від 09.09.2025 наданих послуг до Договору за ведення справи, визначеної у додатковій угоді № 5-1 від 30.07.2025;

- свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 7280/10, виданого 07.12.2018 Панову Дмитру Ігоровичу на підставі рішення Ради адвокатів Київської області від 07.12.2018 № 64;

- ордера серії АІ № 1869746 на надання правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ" на підставі Договору, зокрема в Північному апеляційному господарському суді, адвокатом Пановим Дмитром Ігоровичем, виданого 05.05.2025.

Відповідно до п. 1.1 Договору Клієнт у порядку і на умовах, визначених цією угодою, надає завдання, а Адвокат бере на себе зобов`язання відповідно до завдання Клієнта надавати йому правові (адвокатські) послуги, які споживаються в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, в обсязі та на умовах, визначених цією угодою. Предметом надання правової допомоги є захист прав та інтересів Клієнта.

Згідно з п. 4.1 Договору вартість послуг, передбачених п. 1.1 Договору, узгоджується окремо, про що сторони укладають додаткову угоду до цього Договору.

Відповідно до п. 7.1 Договору цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2025.

У додатковій угоді № 5 від 05.05.2025 до Договору, укладеній між адвокатом Пановим Дмитром Ігоровичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ", в редакції додаткової угоди № 5-1 від 30.07.2025 погоджено, що Адвокат надає правову допомогу Клієнту у господарській справі № 910/5706/25 про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ АПРОБУД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ" за договором підряду № 10/03-ПР/25-ОП12 від 10.03.2025. На умовах п. 4.1 Договору сторони домовилися, що вартість послуг Адвоката за ведення цієї справи складатиме 60 000,00 грн, з яких: ведення справи в суді першої інстанції - 40 000,00 грн; ведення справи в суді апеляційної інстанції - 20 000,00 грн.

Згідно з актом від 09.09.2025 наданих послуг до Договору за ведення справи, визначеної у додатковій угоді № 5-1 від 30.07.2025, складеним та підписаним адвокатом Пановим Дмитром Ігоровичем (Адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ" (Клієнт), Адвокат надав, а Клієнт прийняв юридичні послуги в межах надання правничої допомоги стосовно представництва інтересів та захисту прав Клієнта під час розгляду справи № 910/5706/25 щодо повного юридичного супроводу судового процесу, представництва інтересів та захисту прав Клієнта в суді як позивача по даній справі, в суді апеляційної інстанції, а саме: Північному апеляційному господарському суді. Вартість послуг Адвоката складає 20 000,00 грн. Клієнт не має претензій до кількості та якості наданих послуг.

Як свідчать матеріали справи, Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ" в особі адвоката Панова Дмитра Ігоровича подано до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу.

Також із матеріалів справи вбачається участь від позивача у судовому засіданні у Північному апеляційному господарському суді в даній справі 09.09.2025 - адвоката Панова Дмитра Ігоровича.

Разом із тим, за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 5-6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Така правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Такий висновок відповідає висновку, викладеному в постановах Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 909/452/19, від 02.11.2020 у справі № 922/3548/19, від 18.11.2020 у справі № 923/1121/17.

Законом України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (далі - Закон) встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ст. 26 Закону).

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі ст. 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Така правова позиція Верховного Суду викладена, зокрема, в постанові від 16.02.2023 у справі № 916/1106/21.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони у разі наявності її заперечень щодо співрозмірності заявленої суми компенсації має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд звертає увагу на те, що надані учасником справи документи на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному ним розмірі за рахунок іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію, зокрема, розумної необхідності таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18 та постанові Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17.

Так, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 Європейським судом з прав людини також зауважено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01.06.2022 у справі № 914/4/20.

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Таких висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, в постанові від 18.05.2021 у справі № 918/917/19.

Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Вирішуючи, чи відповідає розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу в Північному апеляційному господарському суді критеріям, які слід застосовувати при визначенні розміру відповідних витрат, колегія суддів апеляційної інстанції враховує: складність справи; обсяг наданих адвокатами послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору; значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторін під час розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції у вирішенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ" про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий.

В обґрунтування клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги відповідач зазначає, що справа № 910/5706/25: 1) не має публічного інтересу; 2) належить до категорії незначної складності; 3) судовий розгляд справи було здійснено судом апеляційної інстанції в одному судовому засіданні; 4) розгляд спору в апеляційній інстанції не потребував підготовки додаткових процесуальних документів; 5) правові позиції у цій категорії справ усталені, у зв`язку із чим в адвоката не було необхідності вивчати додаткові норми законодавства та судову практику, що регулюють спірні правовідносини; 6) долучені до заяви адвоката документи (копії договору від 27.06.2024 з додатковою угодою № 5-1 від 30.07.2025 та акт наданих послуг від 09.09.2025) не містять деталізації щодо наданих правничих послуг, витрат часу адвоката, встановлених розцінок, також відсутні належні докази понесення витрат позивачем на оплату послуг адвоката (платіжні доручення, банківські виписки тощо).

Стосовно того, що надані позивачем документи не містять деталізації щодо наданих правничих послуг, витрат часу адвоката, встановлених розцінок, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку в Договорі визначено фіксований розмір гонорару.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що в разі настання визначених договором про надання правової допомоги умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Крім того, як уже було вказано вище, при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту (правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 16.02.2023 у справі № 916/1106/21).

Відхиляючи доводи відповідача про відсутність належних доказів понесення позивачем витрат на оплату послуг адвоката (платіжні доручення, банківські виписки тощо), суд апеляційної інстанції зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 ГПК України) (така правова позиція наведена в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Разом із тим, вирішуючи, чи є розмір витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ" на професійну правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у даній справі, колегія суддів враховує, що під час розгляду даної справи в суді першої інстанції та апеляційного перегляду позиція позивача по суті спору не змінювалася, а представництво його інтересів здійснювалося одним і тим самим адвокатом Пановим Д.І. При цьому, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ", викладені у відзиві на апеляційну скаргу, переважно ґрунтуються на аргументах, які наводились ним у процесі розгляду цієї справи в місцевому господарському суді.

Таким чином, дослідивши надані Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ" докази, оцінивши його витрати з урахуванням усіх аспектів справи, беручи до уваги складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, оскільки правова позиція позивача вже була сформована до апеляційного розгляду справи, а доказів додаткового комплексного та всестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин на стадії апеляційного перегляду не надано та з матеріалів справи не вбачається, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що розмір заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ" витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), а отже, розмір заявленого до стягнення з відповідача (Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ АПРОБУД") у даній справі гонорару є завищеним.

З огляду на викладене, зважаючи на клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, за висновком апеляційного господарського суду, розумним та співмірним розміром витрат позивача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції є 10 000,00 грн.

За таких обставин, враховуючи залишення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ АПРОБУД" без задоволення, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ" про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/5706/25 та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 10 000,00 грн.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ" про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/5706/25 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ АПРОБУД" (03142, місто Київ, провулок Приладний, будинок 10, офіс 207/3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ" (04112, місто Київ, вулиця Тимофія Шамрила (Парково-Сирецька), будинок 4в, приміщення 295, ) 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-МОНОЛІТ" про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/5706/25 відмовити.

4. Видачу наказу на виконання цієї додаткової постанови доручити господарському суду першої інстанції.

5. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

6. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

І.П. Ходаківська