ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

08 жовтня 2025 року Справа № 915/995/25

м.Миколаїв

Суддя Господарського суду Миколаївської області Мавродієва М.В., розглянувши матеріали

позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору:

ОСОБА_1 ,

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю Первомайський «РАЙАГРОБУД»,відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕТОН БРУК-С»,

про: визнання недійсним договору,-

в с т а н о в и в:

Господарським судом Миколаївської області на стадії підготовчого провадження розглядається справа №915/995/25 за позовом ТОВ «БЕТОН БРУК-С» про стягнення з ТОВ Первомайський «РАЙАГРОБУД» грошових коштів у загальному розмірі 9439778,80 грн, з яких: 5003651,61 грн основний борг за договором постачання товару №5 від 01.02.2025; 35267,29 грн - 3% річних; 110006,66 грн інфляційні втрати; 4290853,24 грн пеня.

В обгрунтування первісних вимог ТОВ «БЕТОН БРУК-С» посилається на неналежне виконання ТОВ Первомайський «РАЙАГРОБУД» взятих на себе зобов`язань в частині поставки товару (тротуарної плитки) у встановлені спірним договором строки.

Підготовче засідання у даній справі відкладено на 17.10.2025 о 12:30.

03.10.2025 за вхід.№14018/25 до суду надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_1 б/н від 02.10.2025 до ТОВ Первомайський «РАЙАГРОБУД» та ТОВ «БЕТОН БРУК-С» про визнання недійсним договору постачання товару №5 від 01.02.2025, укладеного між ТОВ Первомайський «РАЙАГРОБУД», в особі директора ОСОБА_2 , та ТОВ «БЕТОН БРУК-С».

В обгрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що ТОВ Первомайський «РАЙАГРОБУД» в особі директора ОСОБА_2 не мало права укладати з ТОВ «БЕТОН БРУК-С» договір постачання товару №5 від 01.02.2025 у зв`язку з відсутністю повноважень директора, а ТОВ «БЕТОН БРУК-С» зобов`язано було перевірити повноваження директора ОСОБА_2 , обмеження якого зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Таким чином, в результаті неправомірних дій відповідачів порушено права та законні інтереси ОСОБА_1 як учасника ТОВ Первомайський «РАЙАГРОБУД» та власника корпоративних прав такого товариства, яка має право (повноваження) приймати рішення у складі загальних зборів учасників товариства щодо його поточної діяльності, зокрема щодо укладення будь-яких договорів.

Розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до ч.2 ст.11 ГПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип диспозитивності у господарському процесі означає, що неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом.

Принцип диспозитивності у господарському процесі означає, що процесуальні правовідносини виникають, змінюються і припиняються за ініціативи безпосередніх учасників спірних матеріальних правовідносин, які мають можливість за допомогою господарського суду розпоряджатися процесуальними правами і спірним матеріальним правом (правові позиції, висловленої в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №922/1249/17 та в п.7.9. постанови Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №911/1602/18).

За приписами ч.1 ст.49 ГПК України, треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

За приписами ч.5 ст.49 ГПК України, до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.180 ГПК України встановлено, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

При цьому, предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносини, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Подібна правова позиція щодо визначення предмета спору викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №916/542/18, від 01.08.2019 у справі №916/1743/18.

Тобто, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому, під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Подібний висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 по справі №916/542/18.

Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи, відповідно до положень ч.1 ст.49 ГПК України, обов`язково має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

Третя особа з самостійними вимогами може бути допущена до участі у справі лише у тому випадку, коли її самостійна вимога спрямована на предмет спору між позивачем і відповідачем, тобто самостійність вимоги третьої особи полягає у тому, що вона вважає, що у відповідних правовідносинах з відповідачем перебуває саме вона, тому заперечує вимогу позивача і переслідує мету вирішити спір (виключно в межах заявленого первісним позивачем предмету позову) на свою користь, тобто, така особа процесуально протиставляє себе не лише відповідачу, а й позивачу.

Самостійна вимога повинна бути спрямована на предмет спору між позивачем і відповідачем. Вимога, спрямована на будь-що, що перебуває поза цим предметом, не може бути розглянута як вимога третьої особи, а має бути заявлена через подання самостійного позову.

Тобто обов`язкова умова спільного розгляду вимог позивача і третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - є єдиний предмет спору.

Якщо ж така третя особа звертається з позовом, вимоги за яким не є тотожними вимогам за первісним позовом, позов третьої особи не може бути прийнятий, оскільки третя особа може бути допущена до участі у справі лише тоді, коли її самостійна вимога стосується предмета спору між позивачем і відповідачем у справі.

Як вбачається з обставин справи №915/995/25, предметом спору у ній є спір між сторонами (ТОВ Первомайський «РАЙАГРОБУД» та ТОВ «БЕТОН БРУК-С») за первісним позовом виник із зобов`язальних відносин щодо поставки товару за договором №5 від 01.02.2025, тобто, щодо виконання господарських зобов`язань.

Разом з тим, позов ОСОБА_1 , як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, щодо визнання недійсним укладеного між ТОВ Первомайський «РАЙАГРОБУД» та ТОВ «БЕТОН БРУК-С» за первісним позовом договору постачання товару №5 від 01.02.2025, обґрунтовано порушенням її прав, як учасника ТОВ Первомайський «РАЙАГРОБУД» та власника корпоративних прав такого товариства, яка має право (повноваження) приймати рішення у складі загальних зборів учасників товариства щодо його поточної діяльності, зокрема щодо укладення будь-яких договорів, тобто, спір виник не із зобов`язальних відносин, а з відносин, пов`язаних із корпоративними правами ОСОБА_1 у ТОВ Первомайський «РАЙАГРОБУД».

Тобто, вимоги ОСОБА_1 не є самостійними вимогами на предмет спору у розумінні ст.49 ГПК України, не мають характеру самостійності, зокрема, мети вирішити спір про стягнення грошових коштів з ТОВ Первомайський «РАЙАГРОБУД» не на користь позивача, а на свою користь.

Суд звертає увагу ОСОБА_1 на те, що вона не позбавлена права заявити вимогу про визнання недійсним договору постачання товару №5 від 01.02.2025 шляхом подання самостійного позову.

Згідно ч.6 ст.180 ГПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин 1 та 2 цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що оскільки заявлена ОСОБА_1 вимога не є позовною вимогою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору у справі №915/995/25, у розумінні ст.49 ГПК України, наведене є підставою для повернення позовної заяви третій особі, в порядку ч.6 ст.180 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49, 180, 234, 235 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 б/н від 02.10.2025 (вхід.№14018/25 від 03.10.2025) до Товариства з обмеженою відповідальністю Первомайський «РАЙАГРОБУД» та Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕТОН БРУК-С» про визнання недійсним договору постачання товару №5 від 01.02.2025, - повернути заявнику без розгляду.

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 ГПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Згідно ст.ст.254, 255 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ст.257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.В.Мавродієва