номер провадження справи 17/96/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2025 Справа № 908/2249/25

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Корсуна В.Л. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників матеріали справи № 908/2249/25

за позовною заявою: управління освіти Білгород-Дністровської міської ради, 67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, буд. 29

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС, 69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11А, каб. 8

про стягнення 41 371,03 грн

СУТЬ СПОРУ:

22.07.25 до Господарського суду Запорізької області в системі Електронний суд надійшла позовна заява за вих. від 22.07.25 № 22.07 з вимогами управління освіти Білгород-Дністровської міської ради (далі управління освіти Білгород-Дністровської МР) до товариства з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС (далі ТОВ ІНКАМ ФІНАНС) про стягнення коштів, які отримані боржником, як оплату за паливо, яке фактично не було поставлено згідно договору поставки від 20.12.24 № 1030 у розмірі 41 371,03 грн, з яких 36 000,00 грн основного боргу та 5 371,03 грн пені.

22.07.25 автоматизованою системою документообігу Господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу № 908/2249/25 передано на розгляд судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 28.07.25 судом позовну заяву управління освіти Білгород-Дністровської МР за вих. від 22.07.25 № 22.07 залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 5 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви про усунення недоліків, до якої надати докази сплати (доплати) судового збору у розмірі 2 091,43 грн за звернення до господарського суду з позовною заявою (оригінал документу, який підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі).

31.07.25 до суду в системі Електронний суд надійшла заява за вих. від 31.07.25 про усунення недоліків, в якій позивачем (представником позивача) усунуто недоліки вказані в ухвалі суду від 28.07.25.

Ухвалою від 06.08.25 судом позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2249/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи.

Враховуючи положення ч. 1, ч. 4 ст. 116 та ст. 248 ГПК України, граничним строком розгляду цієї справи судом є 06.10.25 включно.

Частиною 1 ст. 251 ГПК України передбачено, що відзив подається протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 166 ГПК України, відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

Згідно із ч. 4 ст. 167 ГПК України, заперечення подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання заперечення, який дозволить іншим учасниками справи отримати заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

Частинами 1-3 ст. 252 ГПК України визначено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через 30 днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом 30 днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Згідно із ч. 5 та ч. 7 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше 5 днів з дня отримання відзиву.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Як свідчать наявні матеріали справи, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін ні позивач, ні відповідач суду не надали. Докази зворотнього в матеріалах цієї справи відсутні.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач у позовній заяві за вих. від 22.07.25 № 22.07 зазначає, що 20.12.24 між управлінням освіти Білгород-Дністровської міської ради (Замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (Постачальник) укладено договір № 1030 (договір). Пунктом 1.1. договору визначено, що Постачальник приймає на себе зобов`язання передати Покупцю у власність Товари «Дизпаливо», а Покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний Товар, відповідно до ДК 021:2015 по коду 09130000-9 «Нафта та дистиляти» код товару згідно з УКТ ЗЕД . Найменування Товару: згідно накладних на товар та специфікації Додатку 1 до договору (п. 1.2. договору). Одиниця вимірювання: літр. Кількість: згідно накладних на товар та специфікації Додатку 1 до договору (п. п. 1.3. 1.4. договору). Відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скетч-картки) на отримання товару відповідно «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених Постановою кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.97 (п. 1.5. договору). У відповідності до п. 2.1. договору, Товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем по кількості і якості з моменту фактичного отримання Товару згідно умов договору. Згідно специфікації на Товар, яка є Додатком № 1 до договору, Постачальник взяв на себе зобов`язання здійснити поставку Товару в кількості 720 л. Згідно із п. 3.1. договору, ціна Товару за 1 літр палива встановлюється у підписаному сторонами додатку до цього договору, поширюється на весь обсяг визначеного у такому додатку Товару та є незмінною протягом усього строку дії (скетч-картки), виданих Постачальником Покупцю на такий обсяг. Відповідно до п. 3.2. договору, загальна сума договору: 36 000,00 грн, у т.ч. ПДВ 6 000 грн. Приписами п. п. 4.1., 4.2. договору визначено, що оплата Товару здійснюється Покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника в день виписки рахунку-фактури та накладної на Товар. Ціна одного літру товару вказується у рахунку-фактурі та накладної і дійсна протягом дня їх виписки. Пунктом 6.1. договору визначено, що Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати кошти за поставлені товари; приймати товар згідно умов даного договору. На виконання п. 4.1., п. 4.2. п. 6.1. договору, Покупцем відповідно до видаткової накладної № 0010/0003287 від 20.12.24 згідно платіжної інструкції № 1 від 26.12.24, видаткової накладної № 0010/0003357 від 26.12.24 згідно платіжної інструкції № 625 від 26.12.24 здійснено оплату за товар в кількості 720 літрів дизпалива на загальну суму 36 000,00 грн. Тобто, Покупцем своєчасно та у повному обсязі здійснено перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника за Товар, що свідчить про належне виконання Постачальником умов договору. Згідно п. 5.1. договору, строк поставки Товарів до закінчення термінів дії довірчого документа (скретч-картки) У відповідності до п. п. 5.2.1., 5.2.2. договору, місце поставки (передачі) товарів: передача Покупцю Товару за цим договором здійснюється на АЗС Постачальника шляхом заправки генераторів Покупця при пред`явленні довіреними особами Покупця скретч-картки; скретч-картка є підставою

для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки Товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними, при цьому Постачальник не може передати Покупцю Товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-картці. Приписами п. 6.3. договору визначено, що Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку Товарів у строки, встановлені цим договором; забезпечити поставку Товарів, якість яких відповідає умовам, установленим розділом 2 цього Договору. Однак, з січня 2025 року мережа стаціонарних автозаправних станцій (АЗС), з якими укладено договір, припинила видачу палива за скретч картами, з посиланням на те, що наразі відсутнє паливо. Таким чином, враховуючи, що Покупець в повному обсязі та своєчасно сплатив кошти за Товар, тобто належно виконав умови договору, вказане свідчить, що Постачальник порушив умови договору та створив заборгованість по договору від 20.12.24 № 1030 та не здійснив поставку Товару в розмірі 720 л. дизпалива на суму 36 000,00 грн. Крім того, Покупцем нараховано штрафні санкції у відповідності до п. 7.2. договору у розмірі 5 371,03 грн пені. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача кошти, які отримані боржником, як оплату за паливо, яке фактично не було поставлено згідно договору поставки від 20.12.24 № 1030 у розмірі 41 371,03 грн, а саме: 36 000,00 грн основного боргу та 5 371,03 грн пені.

Відзив на позов, або будь які заперечення від відповідача до суду не надійшли (не надано).

Суд враховує, що відповідно до ст. 6 ГПК України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 5). Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (ч. 7).

Отже, отримання процесуальних документів через підсистему "Електронний суд" є належним способом повідомлення для осіб, які в обов`язковому порядку мають зареєструвати електронний кабінет в системі ЄСІТС.

Ухвала суду від 06.08.25 про відкриття провадження у справі № 908/2249/25 доставлені до електронного кабінету відповідача 06.08.25 (19:24), що підтверджується відповідною довідкою про доставку електронного листа.

Судом також враховано, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі Пономарьов проти України від 03.04.08, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Про хід розгляду справи відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України Єдиний державний реєстр судових рішень://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України Про доступ до судових рішень № 3262-IV від 22.12.05 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтись в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи за № 908/2249/25 дозволяють розглянути справу по суті спору.

За таких обставин, спір у справі підлягає вирішенню за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

З урахуванням дії режиму воєнного стану, повітряними тривогами в м. Запоріжжі, а також наявними випадками відключеннями будівлі суду від електропостачання, в Господарському суді Запорізької області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, з метою забезпечення учасників справи правом на належний судовий захист, справу розглянуто у розумні строки враховуючи вищевказані обставини та факти.

При цьому, судом враховано, що:

- у відповідності до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається;

- станом на час прийняття та підписання процесуального рішення у цій справі по суті спору бойові дії ведуться на території Запорізької області, а не в місті Запоріжжя;

- прийом документів Господарським судом Запорізької області здійснюється в паперовому та електронному вигляді;

- сторони по справі користуючись правами визначеними ст. ст. 42, 46 ГПК України, вправі клопотати та подавати заяви у справі як в паперовому, так і в електронному вигляді.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.12.24 між управліінням освіти Білгород-Дністровської міської ради (Покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС (Постачальник) укладено договір поставки № 1030 (Договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, Постачальник приймає на себе зобов`язання передати Покупцю у власність Товари «Дизпаливо», а Покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний Товар, відповідно до ДК 021:2015 по коду 09130000-9 «Нафта та дистиляти» код товару згідно з УКТ ЗЕД .

Згідно із п. п. 1.2. 1.5. договору, найменування Товару: згідно накладних на товар та специфікації Додатку 1 до договору. Одиниця вимірювання: літр. Кількість: згідно накладних на товар та специфікації Додатку 1 до договору. Відпуск Товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) на отримання Товарувідповідно «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами» затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.97 № 1442.

Товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем по кількості і якості з моменту фактичного отримання Товару згідно умов договору (п. 2.1. договору).

У відповідності до п. 3.1. договору, ціна Товару за 1 літр палива встановлюється у підписаному сторонами додатку до цього договору, поширюється на весь обсяг визначеного у такому додатку Товару та є незмінною протягом усього строку дії (скетч-картки), виданих Постачальником Покупцю на такий обсяг.

Приписами пункту 3.2. договору визначено, що загальна сума договору: 36 000,00 грн, у т.ч. ПДВ: 6 000,00 грн.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що умови оплати: оплата Товару здійснюється Покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника в день виписки рахунку-фактури та накладної на Товар. Ціна 1 літру Товару вказується у рахунку-фактурі та накладної і дійсна протягом дня їх виписки.

Відповідно до п. 5.1. договору, строк поставки Товару до закінчення терміну дії довірчого документу (скетч-картки).

Згідно із п. 5.2. договору, місце поставки (передачі) Товарів:

- передача Покупцю товару за цим договором здійснюється на АЗС Постачальника шляхом заправки генераторів Покупця при пред`явленні довіреними особами Покупця скетч-картки (п. 5.2.1.);

- скетч-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки Товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скетч-картках вважаються виконаними, при цьомуПостачальник не може передати Покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скетч-картці (п. 5.2.2.).

Умови постачання (п. 5.3. договору) Товару само вивезення. Покупець зобов`язується отримати Товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі.

У відповідності до п. 6.1. договору, Покупець зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати кошти за поставлені Товари; приймати Товар згідно умов даного договору.

Пунктом 6.3. договору визначено, що Постачальник зобов`язаний: забезпечити поставку Товарів у строки, встановлені цим договором; забезпечувати поставку Товарів, якість яких відповідає умовам, установленим розділом 2 цього договору.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (за умови наявності печатки у сторони) (п. 10.1. договору).

Згідно із п. 10.2. договору, даний договір діє до 31.12.24.

Відповідно до специфікації, яка є додатком № 1 до договору, Постачальник взяв на себе зобов`язання здійснити поставку Товару Покупцю в кількості 720 л. дизпалива на загальну суму з ПДВ 36 000,00 грн.

На виконання умов договору ТОВ ІНКАМ ФІНАНС виставило управлінню освіти Білгород-Дністровської МР рахунок-фактуру від 20.12.24 № 0010/0002398 щодо сплати дизпалива (скетч-карток) у кількості 720 літрів на загальну суму 36 000,00 грн.

У відповідності до платіжних інструкції від 25.12.24 № 1 та № 625 управління освіти Білгород-Дністровської МР здійснило оплату ТОВ ІНКАМ ФІНАНС за дизпаливо (скетч-карток) у кількості 720 літрів на загальну суму 36 000,00 грн.

Згідно із видатковою накладною від 26.12.24 № 0010/0003357 та специфікацією № 0010/0003357-С відпущених скетч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної № 0010/0003357 від 26.12.24, ТОВ ІНКАМ ФІНАНС поставило управлінню освіти Білгород-Дністровської МР дизпаливо у вигляді скетч-карток у кількості 24 шт. (720 літрів) на загальну суму 36 000,00 грн.

За поясненнями позивача, Продавцем не виконуються умови договору в частині зобов`язань, щодо відпуску товару, а саме дизпалива в скретч-картках в об`ємі 720 літрів на загальну суму 36 000,00 грн.

15.05.25 позивачем направлено на адресу відповідача претензію за вих. від 14.05.25 № 982, в якій начальник управління освіти Білгород-Дністровської міської ради Олена Принц прохає відповідача виконати зобов`язання за договором поставки від 20.12.24 № 1030 шляхом забезпечення відпуску товару в мережі автомобільних заправочних станцій Постачальника на кількість товару в розмірі 720 літрів дизельного палива або шляхом перерахунку коштів в розмірі 36 000,00 грн, що є еквівалентом 720 літрів дизельного палива на розрахунковий рахунок Покупця.

Вказана претензія отримана представником відповідача 23.05.25, про що свідчить трекінг АТ «Укрпошта» за № 907.

Претензія позивача залишилась без відповіді та задоволення.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо поставки товару за попередньо оплаченими скретч-картами у визначені договором спосіб та строк і, як наслідок, стало підставою для звернення позивача до суду з вимогами до відповідача за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши наявні у матеріалах справи документи (докази), суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2).

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1). У разі посилання учасника справи на невчинення ін. учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. У справах про невиконання боржником умов договору оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, якщо таке порушення може мати наслідком припинення права користування земельною ділянкою, що зазначена в аграрній ноті як місце вирощування, збирання, виробництва, переробки, зберігання та/або утримання майбутньої сільськогосподарської продукції, особа, яка передала в користування боржника за аграрною нотою таку земельну ділянку, повинна надати суду докази здійснення нею заходів досудового врегулювання спору, передбачених Законом України «Про аграрні ноти» (ч. 2). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3).

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2).

Згідно із ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).

У відповідності до вимог ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку (ч. 3) як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України) (у відповідній редакції), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України (в редакції чинній станом до 28.08.25), частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб`єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 626, ст. 629 ЦК України).

Спірні правовідносини сторін є господарськими та врегульовані укладеним між сторонами договором про закупівлю від 26.08.24 № 719.

За змістом ч. 1 ст. 265 ГК України (в редакції чинній станом до 28.08.25), за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Позивач свої зобов`язання за договором поставки від 20.12.24 № 1030 виконав належним чином, перерахувавши відповідачу кошти за скретч-карти на суму 36 000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 25.12.25 № 1 та № 625.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.97 № 1442 затверджено Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, згідно з якими торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та авто газозаправних пунктів (надалі - АЗС) (абзац 2 п. 3 Правил).

Згідно з п. 9 вказаних Правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.08 № 281/171/578/155 затв. Інструкцію про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).

Згідно із п. 3 Інструкції, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Порядок відпуску нафтопродуктів за талонами визначений у п.п. 10.3.3 Інструкції, а саме: форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона.

З огляду на викладене, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС.

Аналіз наявних в матеріалах справи документів свідчить, що відповідач свої зобов`язання щодо видачі товару за скретч-картками належним чином не виконав, вартість непоставленого товару становить 36 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його в установлений строк.

Визначене вказаною нормою матеріального права право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є, за своїм змістом, правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.

Тобто, виходячи з аналізу положень ст. 693 ЦК України, умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі формі позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.20 по справі №918/631/19.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Аналіз наявних матеріалів цієї господарської справи свідчить, що відповідач не дотримався встановлених договором умов щодо передачі товару позивачеві в обумовленій кількості. Відтак, у нього виник обов`язок повернути суму грошових коштів, сплачених позивачем в якості попередньої оплати за товар, який не переданий відповідачем. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач попередню оплату в сумі 36 000,00 грн за договором не повернув.

Після отримання від позивача претензії на виконання своїх зобов`язань відповідачем жодних дій не здійснено. Після пред`явлення позову у цій справі останній також не висловлював наміру вчинити дії по виконанню своїх зобов`язань, а тому суд визнає позовні вимоги про стягнення з відповідача сплаченої позивачем суми передплати в розмірі 36 000,00 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, за порушення зобов`язання позивач нарахував відповідачу 5 371,03 грн пені.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Статтею 216 ГК України (в редакції чинній станом до 28.08.25) передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України) (в редакції чинній станом до 28.08.25).

Статтею 230 ГК України (в редакції чинній станом до 28.08.25) передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із ст. ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2. ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України (у відповідній редакції), у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України (у відповідній редакції), нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Верховний Суд України зазначив у постановах від 22.11.10 у справі № 14/80-09-2056 та від 20.12.10 у справі № 06/113-38, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені, штрафу, передбачених ч. 4 ст. 231 ГК України, можливо, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання.

Отже, штрафні санкції у вигляді неустойки (штрафу, пені) застосовуються за допущене прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного із обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Пунктом 7.2. договору сторонами обумовлено, види порушень та санкції за них, установлені договором: за не виконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за кожний день прострочення.

За умовами ч. 2 ст. 343 ГК України (у відповідній редакції), платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

За змістом ст. 253 ЦК України, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконане.

Суд враховує, що у відповідності до п. 5.1. договору, строк поставки Товару до закінчення терміну дії довірчого документу (скетч-картки).

Водночас, умовами договору не встановлено конкретний строк поставки партій товару на підставі скретч-карток, фактично умови постачання за талонами на АЗС Постачальника. Долучені позивачем до матеріалів справи скретч-карти на одержання товару на АЗС Постачальника терміну дії довірчого документу не містять.

Отже, початок періоду нарахування пені має визначатись з урахуванням семиденного строку з моменту отримання претензії

Позивачем надіслано на адресу відповідача претензію за вих. від 14.05.25 № 982 з вимогою невідкладно вжити заходи щодо забезпечення відпуску недоотриманого товару 15.05.25. Претензія отримана відповідачем 23.05.25.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Зважаючи на отримання відповідачем претензії 23.05.25, семиденний термін виконання зобов`язання з дня отримання вимоги сплинув 30.05.25 включно.

Таким чином періодом нарахування пені буде з 31.05.25 (наступний день після спливу семиденного строку з дня отримання претензії) по 26.06.25 включно (кінцевий строк нарахування пені зазначений позивачем у розрахунку пені).

При цьому, позивачем нараховано пеню за період з 27.12.24 по 26.06.25, що не відповідає чинному законодавству України.

Перевіривши за допомогою комп`ютерної юридичної інформаційно-пошукової системи ЗАКОНОДАВСТВО розрахунок пені, а також період його нарахування, судом визнано, що пеня за період з 31.05.25 по 26.06.25 за прострочення поставки товару на суму 36 000,00 грн повинна становити 825,53 грн.

А тому, як наслідок стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 825,53 грн пені. У задоволенні іншої частини позовних вимог, в частині стягнення пені, судом відмовляється через необґрунтованість.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач не скористався наданим йому законом правом відповідно до ст. 74 ГПК України, визнані судом обґрунтованими позовні вимоги не спростував, доказів, які могли б свідчити про виконання ним зобов`язання щодо видачі товару за попередньо оплаченими позивачем скретч-картами, або звільнення його від такого обов`язку, суду не наддав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з вимогами ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 15, 24, 42, 46, 73, 74, 75, 76-79, 86, 123, 126, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11А, каб. 8, ) на користь управління освіти Білгород-Дністровської міської ради (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, буд. 29, , р/р НОМЕР_1 в ДКСУ м. Киэва) 36 000 (тридцять шість тисяч) грн 00 коп. основного боргу, 825 (вісімсот двадцять п`ять) грн 53 коп. пені та 2 156 (дві тисяч сто п`ятдесят шість) грн 18 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України.

Повний текст рішення складено 06.10.2025.

Суддя В.Л. Корсун