ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2025 року м.Дніпро Справа № 904/2307/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кузьми Михайла Григоровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2025 (суддя Кеся Н.Б., повний текст якого підписаний 30.06.2025) у справі № 904/2307 /25

за позовом Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ", м. Кривий Ріг Дніпропетровська область

до Фізичної особи-підприємця Кузьми Михайла Григоровича, м. Кривий Ріг Дніпропетровська область

про стягнення 108 537,77 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області звернулося Акціонерне товариство "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" з позовом до Фізичної особи-підприємця Кузьми Михайла Григоровича про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в рамках неукладеного Договору за період з 05.10.2013 по 31.10.2021 у розмірі 41980,38 грн, інфляційні втрати - 57253,76 грн, 3% річних - 9303,63 грн та судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

В обґрунтування позову Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленої теплової енергії у період з 05.10.2013 по 31.10.2021.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2025 у справі №904/2307/25 позов задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Кузьми Михайла Григоровича Дніпропетровська область, м Кривий Ріг на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг заборгованість за спожиту теплову енергію в рамках неукладеного Договору за період з 05.10.2013 по 31.10.2021 у розмірі 41980,38 грн, інфляційні втрати - 57253,76 грн, 3% річних - 9303,63 грн та судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась Фізична особа-підприємець Кузьма Михайло Григорович, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на наступне.

- Відповідач не отримав копію позову від Позивача та ухвалу про призначення справи від Господарського суду Дніпропетровської області;

- в нежитловому приміщенні з юридичною адресою: мкр. 5-й Зарічний, 73-а, прибудоване до житлового багатоквартирного будинку №73, мкр. 5-й Зарічний, м. Кривого Рогу відсутні теплові батареї і в нежитлове приміщення не постачались теплоносії, відсутнє централізоване опалення;

- рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2024 у справі №904/3510/24 виконано Відповідачем в повному обсязі і станом на 03 липня 2025 року заборгованість за постачання теплової енергії AT «Криворізька теплоцентраль» на підставі Рахунку-фактури № 46434 від 31 травня 2025 року відсутня на підставі платіжної інструкції №125 від 03.07.2025;

- судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не звернуто увагу на норми ст. 257 Цивільного кодексу України на строки позовної давності, а саме те, що Позивач в позовній заяві просить суд стягнути з Відповідача заборгованість за постачання теплової енергії до нежитлового приміщення мкр. 5-й Зарічний, буд. 73, м. Кривого Рогу (де були відсутні теплові обладнання) з 05.10.2013 по 31.10.2021.

Позивач у відзиві просить в задоволенні апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Кузьми Михайла Григоровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2025 по справі №904/2307/25 відмовити, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2025 по справі №904/2307/25 залишити без змін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 01.09.2025 здійснено запит матеріалів справи №904/2307/25 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

03.09.2025 матеріали справи №904/2307/25 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.09.2025 (суддя доповідач Іванов О.Г.), розглянувши клопотання апелянта про поновлення строку на оскарження рішення суду, суд визнав його необґрунтованим та апеляційну скаргу залишив без руху, надавши апелянту строк на подачу нового клопотання про поновлення процесуального строку з наведенням інших підстав пропуску строку. Скаржнику наданий строк (10 днів) для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

12.09.2025 на адресу суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 03.09.2025 надійшла заява про поновлення строку на оскарження рішення суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.09.2025 визнано поважними підстави пропуску строку на подання апеляційної скарги та відновити строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Кузьми Михайла Григоровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2025 у справі №904/2307/25; ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

22.09.2025 від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, яке не підлягає задоволенню, оскільки зазначені додаткові докази не були предметом розгляду суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, власником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, будинок 73а, приміщення 2 є Кузьма Михайло Григорович. Дане нежитлове приміщення вбудоване в 1-й поверх 9-ти поверхового житлового будинку.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №343 від 12.10.2011 Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа до Державного підприємства Криворізька теплоцентраль, а саме об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста.

Таким чином, з 01.10.2013 виконавцем послуги з теплопостачання для будинку №73а на мікрорайоні 5-й Зарічний є Акціонерне товариство Криворізька теплоцентраль.

На виконання рішень Виконавчого комітету Криворізької міської ради Про початок опалювального сезону 2013-2014 років від 11.09.2013 №301, Про закінчення опалювального сезону 2013-2014 років від 12.03.2014 №74, Про початок опалювального сезону 2014-2015 років від 17.09.2014 №292, Про закінчення опалювального сезону 2014-2015 років від 11.03.2015 №124, Про початок опалювального сезону 2015-2016 років від 09.09.2015 № 365, Про закінчення опалювального сезону 2015-2016 років від 16.03.2016 №125, Про початок опалювального сезону 2016-2017 років від 14.09.2016 №380, Про закінчення опалювального сезону 2016-2017 років від 14.03.2017 № 118, Про початок опалювального сезону 2017-2018 років від 11.10.2017 №433, Про закінчення опалювального сезону 2017-2018 років від 14.03.2018 №125, Про початок опалювального сезону 2018-2019 років від 12.09.2018 №407, Про закінчення опалювального сезону 2018-2019 років від 13.03.2019 №134, Про початок опалювального сезону 2019-2020 років від 18.09.2019 №448, Про закінчення опалювального сезону 2019-2020 років від 23.03.2020 №168, Про початок опалювального сезону 2020-2021 років від 16.09.2020 №466, Про закінчення опалювального сезону 2020-2021 років від 17.03.2021 №119, Позивач вчасно розпочинав опалювальні сезони 2013 2021 років у м.Кривому Розі.

Факт поставки теплової енергії за період з 05.10.2013 по 31.10.2021 підтверджується актами подачі теплоносія та припинення подачі теплоносія за адресою: м. Кривий Ріг, 5-й мкрн. Зарічний, буд. 73, а саме: Акт № 4259 від 08.10.2013 про подачу теплоносія в будівлю; Акт № 4656 від 26.03.2014 про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт №5514 від 14.04.2015 про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт № 5718 від 25.10.2015 про подачу теплоносія в будівлю; Акт № 6037 від 07.04.2016 про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт № 6358 від 26.10.2016 про подачу теплоносія в будівлю; Акт № 6656 від 27.03.2017 про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт від 29.10-2017 про подачу теплоносія в будівлю; Акт № 8657 від 02.04.2018 про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт від 13.11.2018 про подачу теплоносія в будівлю; Акт від 08.04.2019 про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт від 12.10.2019 про подачу теплоносія в будівлю; Акт від 15.04.2020 про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт від 30.10.2020 про подачу теплоносія в будівлю; Акт від 14.04.2021 про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт від 28.10.2021 про подачу теплоносія в будівлю.

Відповідно за зазначених актів Позивачем були надані послуги з теплової енергії за період з 05.10.2013 по 31.10.2021 на суму 41980,38 грн.

Позивач зазначає, що у зв`язку із тим, що Відповідач не проявляв власної ініціативи на укладання договору, Позивач 25.03.2014 та 01.04.2014 складав за адресою приміщення Відповідача акти з приписом про необхідність прибути до Позивача для вирішення питання щодо укладання договору.

Відповідач вимоги закону не виконав, договір між сторонами укладено так і не було.

Таким чином, Позивач - AT Криворізька теплоцентраль протягом періоду з 05.10.2013 по 31.10.2021 здійснював постачання теплової енергії на користь Відповідача без договору на таке постачання.

Тож, Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем своїх зобов`язань з оплати за поставлену теплову енергію у розмірі 41980,38 грн, що і є причиною виникнення спору.

На підставі ст. 625 ЦК України Позивач нарахував Відповідачу 9303,63 грн 3% річних, за періоди з 01.12.2013-29.04.2025 та 57253,76 грн інфляційних втрат за період грудень 2013 квітень 2025 року.

Під час розгляду справи Відповідач доказів погашення заборгованості не надав.

Приймаючи рішення, Господарський суд керувався законністю та обґрунтованістю позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, будинок 73а, приміщення 2, є Кузьма Михайло Григорович. Дане нежитлове приміщення вбудоване в 1-й поверх 9-ти поверхового житлового будинку. Тобто, є його невід`ємною частиною.

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" є теплогенеруючою та теплопостачальною організацією у розумінні статті 1 Закону України "Про теплопостачання" як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №343 від 12.10.2011 Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа до Державного підприємства Криворізька теплоцентраль, а саме об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста.

Таким чином, з 01.10.2013 виконавцем послуги з теплопостачання для будинку №73а на мікрорайоні 5-й Зарічний є Акціонерне товариство Криворізька теплоцентраль.

Факт поставки теплової енергії за період з 05.10.2013 по 31.10.2021 підтверджується актами подачі теплоносія та припинення подачі теплоносія за адресою: м. Кривий Ріг, 5-й мкрн. Зарічний, буд. 73, а саме: Акт № 4259 від 08.10.2013 про подачу теплоносія в будівлю; Акт № 4656 від 26.03.2014 про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт №5514 від 14.04.2015 про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт № 5718 від 25.10.2015 про подачу теплоносія в будівлю; Акт № 6037 від 07.04.2016 про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт № 6358 від 26.10.2016 про подачу теплоносія в будівлю; Акт № 6656 від 27.03.2017 про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт від 29.10.2017 про подачу теплоносія в будівлю; Акт № 8657 від 02.04.2018 про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт від 13.11.2018 про подачу теплоносія в будівлю; Акт від 08.04.2019 про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт від 12.10.2019 про подачу теплоносія в будівлю; Акт від 15.04.2020 про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт від 30.10.2020 про подачу теплоносія в будівлю; Акт від 14.04.2021 про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт від 28.10.2021 про подачу теплоносія в будівлю.

Відповідно за зазначених актів Позивачем були надані послуги з теплової енергії за період з 05.10.2013 по 31.10.2021 на суму 41980,38 грн.

У зв`язку із тим, що Відповідач не проявляв власної ініціативи на укладання договору АТ «КТЦ» 25.03.2014 та 01.04.2014 було складено за адресою приміщення Відповідача акти з приписом про необхідність прибути до Позивача для вирішення питання щодо укладання договору, однак, Відповідач вимоги закону не виконав, договір між сторонами укладено так і не було.

Таким чином, Позивач - AT «Криворізька теплоцентраль» протягом періоду з 05.10.2013 по 31.10.2021 здійснював постачання теплової енергії на користь Відповідача без договору на таке постачання.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 №1875-IV, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин між Сторонами, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 1 та 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача (п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

01.05.2019 вступив в дію Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 №2189-VIII (далі - Закон №2189-VIII), який регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин.

Відповідно до п. 2 ч. 1 с. 5 Закону №2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №2189-VIII).

Пунктами 1, 5 ч. 2 ст. 7 зазначеного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII).

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч. 3 ст. 9 Закону №2189-VIII).

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (див. правовий висновок у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15).

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 904/2238/17 та від 16.10.2018 у справі № 904/7377/17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17-ц, від 25 березня 2024 року у справі № 462/1232/23 (провадження № 61-16076св23) та від 04.04.2025 справа № 702/359/24.

Щодо посилань Відповідача на те, що в нежитловому приміщенні з юридичною адресою: мкр. 5-й Зарічний, 73-а, прибудоване до житлового багатоквартирного будинку №73, мкр. 5-й Зарічний, м. Кривого Рогу відсутні теплові батареї і в нежитлове приміщення не постачались теплоносії, відсутнє централізоване опалення.

У період 2005 - 2019 років процедура відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води регламентувалась Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 №4.

Згідно з цим Порядком виконкомом Криворізької міської ради ухвалено рішення від 08.02.2006 №90 "Про створення комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води", яким створено комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення гарячого водопостачання.

До створення Комісії дозволи на відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води надавалися управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради у вигляді листів.

Відповідно до вимог Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств і організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №578/5, листування з заявником зберігається і більше 3 років.

Взаємовідносини між теплопостачальною організацію та споживачем теплової енергії, в тому числі з питань відключення від мереж постачання гарячої води та опломбування запірних вентилів, регламентуються Правилами надання з послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Кабінетом Міністрів України від 21.07.2005 № 630.

Згідно з п. 25 Правил від 21.07.2005 № 630 відключення від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води (далі - ЦО і ПГВ) житлового будинку при відмові споживачів від цих послуг проводиться відповідно до Порядку № 4 від 22.11.2005 та передбачає виконання певних обов`язкових процедур.

Так, Порядком від 22.11.2005 № 4 встановлено, що для вирішення питання відключення від мережі централізованого опалення, власник (власники) житлового будинку повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання з письмовою заявою.

Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляються протоколом. У разі незгоди заявника з відмовою спір вирішується в судовому порядку. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення.

Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект.

По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Крім того, внесені у Порядок від 22.11.2005 № 4 зміни наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 169 від 06.11.2007 унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення окремих приміщень у житлових будинках.

Таким чином, при відключенні від мереж централізованого опалення у споживача має бути законодавчо визначений пакет документів, а саме: 1) рішення постійнодіючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади про надання дозволу на відключення, яке оформлене протоколом; 2) погоджений з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж, проект індивідуального опалення; 3) затверджений постійнодіючою міжвідомчою комісією, створеною органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, акт про відключення від мереж централізованого опалення.

У матеріалах справи відсутні докази відключення відповідача у законодавчо визначеному порядку від мереж централізованого опалення, а також законність такого відключення згідно наведеної вище процедури.

Водночас, єдиною підставою для зняття з обліку та припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, який після закінчення робіт подається відповідній комісії для затвердження.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладених у постановах від 19 вересня 2019 року у справі №629/367/17, від 25.03.2019 у справі №576/2554/14-ц, від 25.07.2019 у справі №361/5676/15-ц про те, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Разом з тим, за сталою практикою Верховного Суду, самовільне відключення споживачів від мережі централізованого опалення з порушенням установленого законодавством порядку не припиняє статусу такого суб`єкта як споживача відповідних комунальних послуг, не звільняє його від необхідності укладення договору на постачання таких послуг та обов`язку щодо оплати відповідних послуг.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена у постановах від 16.10.2019 у справі № 703/69/16-ц; від 11.09.2019 у справі № 456/2222/16-ц; від 19.09.2019 у справі № 629/367/17; від 25.09.2019 у справі № 522/401/15-ц, від 14.04.2020 у справі № 908/1349/19.

Такі висновки враховуються колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України.

Відповідно до п. п. 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (на час події), споживач має право відмовитися від надання послуг центрального опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відключення споживача від мереж ЦО і ГВП здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Отже, припинення теплопостачання споживача поза межами дозвільної процедури, не припиняє нарахування оплати спожитих послуг, абонентної плати або інших послуг, надання яких пов`язане з функціонуванням системи теплопостачання та опосередковано впливає на процес надання послуг з теплопостачання окремому споживачу.

Щодо посилань Скаржника на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2024 у справі №904/3510/24/, яке виконано Відповідачем в повному обсязі і станом на 03 липня 2025 року заборгованість за постачання теплової енергії AT «Криворізька теплоцентраль» на підставі Рахунку-фактури № 46434 від 31 травня 2025 року відсутня на підставі платіжної інструкції №125 від 03.07.2025.

Відповідно до рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2024 по справі №904/3510/24, з ФОП Кузьми М.Г. стягнуто основний борг в розмірі 57 978,65 грн., плату за абонентське обслуговування в розмірі 116,42 грн., інфляційні втрати в розмірі 3286,71 грн., 3% річних у розмірі 1929,04грн., пеню в розмірі 487,09грн.

Дана заборгованість утворилася за невиконання умов типового індивідуального договору №5060/жб від 01.11.2021 (з лютого 2023 по березень 2024). Рішення набрало законної сили та не оскаржувалось Відповідачем. Надана квитанція по оплату від 03.07.2025 №125 підтверджує сплату поточної заборгованості за типовим індивідуальним договором №5060/жб від 01.11.2025 у сумі 2 900 грн.

Відповідно ж до рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2025 по справі №904/2307/25, Позивачем з ФОП Кузьми Михайла Григоровича стягнуто заборгованість за спожиту теплову енергію в рамках неукладеного Договору за період з 05.10.2013 по 31.10.2021 у розмірі 41980,38 грн, інфляційні втрати - 57253,76 грн, 3% річних - 9303,63 грн.

Отже, періоди стягнення і підстави (позадоговірні у даній справі і за типовим індивідуальним договором №5060/жб від 01.11.2021 у справі №904/3510/24) в обох справах є різними.

Щодо строку позовної давності.

З 02.04.2020 набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540- ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (КОВІД-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (КОВІД-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Законом України від 15 березня 2022 №2120 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".

Отже, строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості за комунальні послуги в силу приписів пункту 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії воєнного стану.

Таким чином, позовна давність для пред`явлення позовних вимог по справі №904/2307/25 продовжується на строк дії воєнного стану в Україні.

Щодо того, що Відповідач не отримав копію позову від Позивача та ухвалу про призначення справи від Господарського суду Дніпропетровської області.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвала суду від 12.05.2025 направлялась рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу Відповідача, зазначену у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (50085, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, Мікрорайон 5-й Зарічний, будинок 18, квартира 49), яку зазначає і апелянт в апеляційній скарзі.

Поштове відправлення разом з ухвалою суду від 12.05.2025 повернулося до суду відділенням поштового зв`язку із зазначенням про відсутність адресата за вказаною адресою (арк.с. 83-86).

Суд акцентує, що апелянт є фізичною особою - підприємцем, на яку відповідно до статті 4, частини першої, пункту 5 частини четвертої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" покладено обов`язок зазначати дані щодо власного місцезнаходження, які відповідно до статті 10 зазначеного Закону вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Положеннями частини 7 статті 120 ГПК України визначено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з частиною 1 статті 232 ГПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, Господарським судом було виконано всі покладені на нього обов`язки з повідомлення про розгляд справи.

Так само матеріали справи містять докази направлення позивачем позовної заяви з додатками на адресу Відповідача - АДРЕСА_1 ( а.с.74, 75), у зв`язку з чим, такі доводи відхиляються колегією суддів, як необґрунтовані, спростовані матеріалами справи.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2025 у справі № 904/2307/25 визнає законним, обґрунтованим та таким, що відповідає обставинам справи, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені?статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до?статті 129 Господарського процесуального кодексу України?судові витрати по сплаті судового збору покладаються на апелянта.

Оскільки загальна ціна позову становить 108 537,77 грн., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України дана справа відноситься до категорії малозначних справ, у зв`язку з чим відповідно до ст. 287 ГПК України судові рішення у даній справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Керуючись статтями?129, 269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кузьми Михайла Григоровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2025 у справі № 904/2307/25 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2025 у справі № 904/2307/25 - залишити без змін.

Судові витрати Фізичної особи-підприємця Кузьми Михайла Григоровича за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на? скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 07.10.2025.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков