СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. Харків Справа № 922/1741/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Мартюхіна Н.О.

за участі секретаря судового засідання Садонцевої Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Волощук Оксани Станіславівни (вх.№1613 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 08.07.2025 (прийняту у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Міньковським С.В., ухвала підписана 11.07.2025) у справі №922/1741/25

за заявою Фізичної особи-підприємця Волощук Оксани Станіславівни, с.Верхня Сироватка, Сумський район, Сумська область,

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України, с.Червона хвиля, Куп`янський район, Харківська область,

за участі Фонду державного майна України, м. Київ,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2025 року фізична особа-підприємець Волощук Оксана Станіславівна звернулась до Господарського суду Харківської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної Академії аграрних наук України, посилаючись на те, що боржник має перед кредитором заборгованість на загальну суму 1 320 000,00 грн на підставі договору №010525 про надання сільськогосподарських послуг від 01.05.2025, специфікації №1 від 01.05.2025 та акту прийому-передачі наданих послуг від 12.05.2025.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.07.2025 у справі №922/1741/25 відмовлено фізичній особі-підприємцю Волощук Оксані Станіславівні у відкритті провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України.

Ухвала суду обґрунтована тим, що, подані кредитором до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство докази на підтвердження обґрунтованості вимог до боржника мають переконливо свідчити про відсутність спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора та про наявність порушеного (невиконаного) господарсько-правового зобов`язання. Натомість, з матеріалів справи вбачається наявність між кредитором і боржником спору про право, який можна вирішити лише в позовному провадженні з застосуванням інструментарію, передбаченими нормами ГПК України (наприклад, проведення експертизи).

Також, як зазначено судом, згідно з пунктом 1-6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу України з процедур банкрутств, господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі про банкрутство за заявою кредитора, якщо боржник до проведення підготовчого засідання доведе господарському суду що вимоги кредитора (кредиторів) не задоволені внаслідок збройної агресії проти України, у тому числі через перебування єдиного майнового комплексу боржника на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованих територій. З матеріалів справи вбачається, що Державне підприємство "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України" перебуває на території с. Червона Хвиля Великобурлуцької селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області та територіально розташоване поблизу державного кордону України та російської федерації. Великобурлуцька селищна територіальна громада Куп`янського району Харківської області увійшла до переліку таких територій та з 24.02.2022 і до 10.09.2022 перебувала в окупації. З огляду на встановлені обставини щодо перебування цілісного майнового комплексу підприємства боржника та всього його майна в тимчасовій окупації, враховуючи, що станом на сьогоднішній час території громади, де знаходиться цілісний майновий комплекс підприємства досі включено до територій можливих бойових дій, зважаючи на наведені норми законодавства, а також враховуючи наявність спору про право, суд дійшов висновку про відмову ФОП Волощук Оксані Станіславівні у задоволенні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, фізична особа-підприємець Волощук Оксана Станіславівна звернулася до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 08.07.2025 у справі №922/1741/25 та прийняти нову, якою постановити:

- відкрити провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України за заявою фізичної особи підприємця Волощук Оксани Станіславівни;

- призначити розпорядником майна Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України арбітражного керуючого Багінського Артема Олександровича, з яким Ініціюючим кредитором укладено угоду про виконання арбітражним керуючим повноважень у справі про банкрутство (неплатоспроможність) до її закриття;

- визнати конкурсні грошові вимоги ініціюючого кредитора фізичної особи підприємця Волощук Оксани Станіславівни до Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України у розмірі 1 320 000,00 грн, а також додатково в розмірі судового збору за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та винагороди арбітражного керуючого за три місяці, та включити вимоги до реєстру вимог кредиторів боржника.

Просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на наступне:

- висновки суду першої інстанції про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження є помилковими; з доводів наведених боржником у відзиві вбачається, що боржником створюється видимість наявності спору про право (штучний спір) виключно з метою недопущення відкриття провадження у справі про банкрутство; боржник не надав до суду доказів того, що він не був обізнаний про договір з кредитором та первинні документи оформлені на його виконання, а також про те, що взаємовідносини з ініціюючим кредитором не були відображенні у фінансовій та бухгалтерській звітності;

- належною підставою для застосування норми абз. 9 п. 1-6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ у даній справі були б ті обставини, за яких боржник дійсно не мав би змоги здійснювати свою господарську діяльність (обробляти та засівати поля, збирати врожай, випасати та розводити худобу, та ін.), мало б місце пошкодження його майна, яке унеможливило б продовження господарської діяльності, боржник не отримував прибутку, тощо. Однак матеріали справи не містять жодного акту комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії проти України, як то визначено постановою КМ України від 19.04.2022 за № 473 Про затвердження порядку виконання невідкладних робіт щодо ліквідації наслідків збройної агресії рф, пов`язаних із пошкодженням будівель та споруд;

- при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції не взято до уваги ту обставину, що усі активи боржника з 12.09.2022 знаходяться на територіях України, вільних від окупації, а також боржник здійснює повноцінну господарську діяльність. Починаючи з 12.09.2022 територія громади, де розміщений цілісний майновий комплекс боржника, перебуває під контролем органів державної влади України (підконтрольна Україні територія). Правочин щодо якого виникло зобов`язання було укладено 01.05.2025, тобто зі спливом 2,5 років після того, як громаду було звільнено з окупації, а грошове зобов`язання виникло у боржника 13.05.2025. На момент укладання правочину та виникнення грошового зобов`язання територія громади, на якій знаходиться боржник, не була віднесена до тимчасово окупованих територій. Тобто обставини у яких перебував (на момент вчинення правочину) і наразі перебуває боржник, жодним чином не змінились. Відповідно відсутній причинно - наслідковий зв`язок між незадоволенням вимог кредитора та військовою агресією проти України.

14.08.2025 до суду від Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№9770), в якому підприємство проти апеляційної скарги заперечує, просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що будівлі, територія та земельні угіддя, що знаходяться у володінні та користуванні боржника, знаходяться на території Великобурлуцької селищної територіальної громади, яка в період з 24.02.2022 по 10.09.2022 перебувала в окупації, а з 10.09.2022 включена до переліку територій можливих бойових дій та не виключена з переліку дотепер, що впливає на господарську діяльність ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР НААН України". Провадити господарську діяльність в таких умовах неможливо та небезпечно. Ініціюючий кредитор не звертався до суду із позовною заявою про стягнення коштів, а одразу ж почав ініціювати процедуру банкрутства. Хоча, якщо припустити, що кредитор отримав би позитивне рішення на свою користь в межах позовного провадження, також міг би задовольнити свої вимоги на стадії примусового виконання рішення, що, можливо, навіть було б швидше та ефективніше.

25.09.2025 до суду від Фонду державного майна України надійшло клопотання про залучення до участі у справі № 922/1741/25 (вх.№11375), в якому останній просив залучити до участі у справі № 922/1741/25 Фонд державного майна України, посилаючись на те, що на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.08.2023 № 697-р Деякі питання управління об`єктами державної власності єдиний майновий комплекс Державного підприємства Дослідне господарство Пантелеймонівське Інституту рослинництва імені В. Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України був переданий зі сфери управління Національної академії аграрних наук України до сфери управління Фонду державного майна України (далі Фонд) на підставі акта приймання-передачі від 19.09.2023. Станом на сьогодні Державне підприємство Дослідне господарство Пантелеймонівське Інституту рослинництва імені В. Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України (далі Підприємство) належить до сфери управління Фонду. Крім того, Фонд є органом приватизації Підприємства, відповідно до Закону України Про приватизацію державного і комунального майна. Зазначив, що відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України Про приватизацію державного і комунального майна справи про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, не порушуються до її завершення. Таким чином, на думку Фонду, питання відкриття провадження у справі про банкрутство № 922/1741/25 може вплинути на права, інтереси або обов`язки Фонду щодо Підприємства.

26.09.2025 до суду від ДП Дослідне господарство Пантелеймонівське Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України надійшла заява (вх.№11456 від 29.09.2025) про відкликання повноважень представників, в якій останнє повідомило про припинення повноважень представляти інтереси підприємства ОСОБА_1 у зв`язку із звільненням, адвокатом Кучер Юлією Юріївною, адвокатом Танхельсоном Сергієм Леонідовичем, Кострабою Віктором Юрійовичем та іншими, у зв`язку із відкликанням їх повноважень довірителем та скасуванням всіх довіреностей виданих Підприємством до 25.09.2025, а також припиненням повноважень адвокатів за договорами правової допомоги укладеними до 25.09.2025. Просить суд врахувати дану заяву про відсутність повноважень представляти ДП Дослідне господарство Пантелеймонівське Інституту рослинництва імені В.Я. Юрєва Національної академії аграрних наук України у Купіна Сергія Івановича, адвоката Кучер Юлії Юріївни, адвоката Танхельсона Сергія Леонідовича, Костраби Віктора Юрійовича, а також будь-яких інших осіб, які діють на підставі довіреностей, або договорів на надання правової допомоги укладених до 25.09.2025.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 клопотання Фонду державного майна України (вх.№11375 від 25.09.2025) про залучення до участі у справі № 922/1741/25 задоволено. Залучено до участі у справі № 922/1741/25 Фонд державного майна України.

30.09.2025 до суду від ДП Дослідне господарство Пантелеймонівське Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України надійшло клопотання (вх.№11552) про долучення додаткових пояснень (за підписом адвоката Кучер Ю.Ю.), в яких остання зазначає, що з точки зору ведення сільського господарства дискування в межах нашого клімату проводиться після збору врожаю. В той же час, кредитором вказується дата здійснення послуг- травень. Однак, саме в травні відбуваються посівні роботи, тож проводити дискування на землі в цей період - алогічно. Кредитором не зазначається яка техніка ним використовувалась, де вона знаходилась весь час надання послуг, де проживав водій, чим заправляв цю техніку. Зазначає, що найближча заправка від земель ДП ДГ Пантелеймонівське ІР НААН України знаходиться на відстані приблизно 50 км. Таким чином, для ефективного використання часу та ресурсів необхідно б було мати бензовоз. Кредитор стверджує, що надав послугу за 12 днів, одночасно з цим не вказує яку саме територію обробляв (окремі частини земельної ділянки чи все наявні), не вказує глибину дискування, оскільки від цього також залежить час виконання. Окремо повідомляє суд, що відкрито кримінальне провадження №0000209 від 29.08.2025 за фактом протиправної діяльності ФОП Волощук О.С. щодо заволодіння майном ДП ДГ Пантелеймонівське Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва НААН України шляхом обману в великих розмірах в умовах воєнного стану. Також ДП ДГ Пантелеймонівське ІР НААН України подано позовну заяву про визнання спірного договору недійсним, яка наразі знаходиться на розгляді Господарського суду Сумської області (справа №922/2890/25). Таким чином, заперечує щодо реальності наданих послуг кредитором.

01.10.2025 до суду від Фізичної особи-підприємця Волощук Оксани Станіславівни надійшли додаткові пояснення (вх.№11599), в яких остання вказує, що 26.09.2025 змінився керівник Державного підприємства Дослідне господарство Пантелеймонівське Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України, в зв`язку з чим ФОП Волощук О.С. було направлено запит на адресу ДП, на який було надано копію звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2025 року, згідно якого посівна площа земель боржника у 2025 році становить: 377,50 га кукурудза, 1 374,70 га соняшник, 200,0 га кукурудза кормова, що в повній мірі спростовує доводи представника боржника про те, що державне підприємство не здійснює господарську діяльність з осені 2022 року та свідчить про виконання ФОП Волощук С.О. робіт з дискування 1200,00 га земельних ділянок ДП, що були проведені у 2025 році.

У судове засідання 02.10.2025 з боку Державного підприємства Дослідне господарство Пантелеймонівське Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України прибула, зокрема, адвокат Кучер Юлія Юріївна.

У ч.1 ст. 56 ГПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частин 3, 4 ст.56 ГПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 58 цього Кодексу представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.1 ст.60 ГПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

У ч.4 ст. 60 ГПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

За змістом ч.4 ст.61 ГПК України про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю або ордером має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ДП Дослідне господарство Пантелеймонівське Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України станом на 08.07.2025 виконувачем обов`язків директора підприємства з 16.05.2025 на строк, визначений укладеним з ним контрактом керівником, був Купін Сергій Іванович.

Адвокат Кучер Юлія Юріївна представляла інтереси ДП Дослідне господарство Пантелеймонівське Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України за ордером на надання правничої допомоги серія АР №1246408 від 17.06.2025, якій було видано на підставі договору про надання правничої допомоги №16-06/25 від 16.06.2025.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ДП Дослідне господарство Пантелеймонівське Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України виконувачем обов`язків директора підприємства з 26.09.2025 на строк, визначений укладеним з ним контрактом керівником, є Романенко Дмитро Михайлович.

26.09.2025 до суду від ДП Дослідне господарство Пантелеймонівське Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України надійшла заява за підписом в.о.директора Д.Романенка (вх.№11456) про відкликання повноважень представників, в якій останній повідомив суд про припинення повноважень, зокрема, адвокатом Кучер Юлією Юріївною у зв`язку із відкликанням її повноважень, в зв`язку з чим колегія суддів встановила відсутність повноважень останньої бути представником державного підприємства.

З урахуванням наведених вище обставин колегія суддів залишає без розгляду додаткові пояснення ДП Дослідне господарство Пантелеймонівське Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України (вх.№11552 від 30.09.2025) за підписом адвоката Кучер Ю.Ю.

Колегія суддів, розглянувши додаткові пояснення Фізичної особи-підприємця Волощук Оксани Станіславівни (вх.№11599 від 01.10.2025), зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до частин 1, 2 ст.161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Заявами по суті справи в суді апеляційної інстанції є апеляційна скарга, відзив на апеляційну скаргу.

Порядок, строки, механізм подання цих заяв по суті справи чітко регламентується ГПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 161 ГПК України суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

Під час судового розгляду судом апеляційної інстанції не визнавалося необхідним подання додаткових пояснень щодо окремих питань учасниками справи.

Згідно зі ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

До того ж, колегія суддів зазначає, що сторони повинні добросовісно користуватися своїми правами та подавати свої документи у визначений ГПК України або судом строк.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2025, зокрема, було встановлено учасникам справи строк для подання відзивів на апеляційну скаргу до 21.08.2025; для подання заяв, клопотань, тощо до 21.08.2025.

За таких обставин, враховуючи те, що суд апеляційної інстанції розглядає справу за доказами, які були наявні у суду першої інстанції, а нові докази приймаються судом лише у виняткових випадках, вищенаведені пояснення, подані Фізичною особою-підприємцем Волощук Оксаною Станіславівною після 21.08.2025, залишаються судом без розгляду, а нові докази до розгляду не приймаються.

Представник Фізичної особи-підприємця Волощук Оксани Станіславівни у судовому засіданні заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю закінчення інвентаризації у ДП Дослідне господарство Пантелеймонівське Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України та подання їх висновків до суду апеляційної інстанції.

Представники ДП Дослідне господарство Пантелеймонівське Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України та Фонду державного майна України проти відкладення розгляду справи заперечували.

Розглянувши зазначене вище клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.11 ст.270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні (стаття 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Суд апеляційної інстанції наголошує, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку, передбаченому статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, незалежно від причин неподання стороною таких доказів. Саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення зазначеної норми процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якої є однозначність та передбачуваність.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України у судовому засіданні заявив про можливу вірогідність укладення договору з ФОП Волощук О.С., залишив вирішення апеляційної скарги на розсуд суду.

Як вже було наголошено, заявами по суті справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, відзив на апеляційну скаргу.

Колегія суддів зазначає, що відкликання повноважень представників боржника станом 26.09.2024, не впливає на правову позицію висловлену ДП "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України у відзиві на апеляційну скаргу (вх.№9770 від 14.08.2025) в якому підприємство проти апеляційної скарги заперечувало, просило ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав наведених у ньому.

Представник Фонду державного майна України проти апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що РВ ФДМ України по Харківській області прийнято рішення про приватизацію об`єкта малої приватизації Єдиний майновий комплекс державного підприємства Дослідне господарство Пантелеймонівське Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України, відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України Про приватизацію державного і комунального майна справи про банкрутство боржників, якими є державні підприємства щодо яких прийнято рішення про приватизацію, не порушуються до її завершення.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в травні 2025 року Фізична особа-підприємець Волощук Оксана Станіславівна звернулась до Господарського суду Харківської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної Академії аграрних наук України, посилаючись на те, що боржник має перед кредитором заборгованість на загальну суму 1 320 000,00 грн на підставі договору №010525 про надання сільськогосподарських послуг від 01.05.2025, специфікації №1 від 01.05.2025 та акту прийому-передачі наданих послуг від 12.05.2025.

Так, заявник посилається на те, що 01.05.2025 між ДП "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної Академії аграрних наук України, замовником, та ФОП Волощук Оксаною Станіславівною, виконавцем, було укладено договір №010525 про надання сільськогосподарських послуг, відповідно до умов якого на умовах даного договору виконавець за заявкою замовника зобов`язується надати сільськогосподарські послуги, які визначаються у специфікаціях, що є невід`ємними частинами даного договору, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити такі послуги на умовах даного договору.

У п.1.2 договору передбачено, що за заявкою замовника згідно із специфікаціями, що є невід`ємними частинами даного договору, надаються, зокрема, але не виключно, такі сільськогосподарські послуги: дискування, боронування, обприскування.

За умовами п.1.3 договору роботи надаються на земельних ділянках, що належать замовнику на праві постійного землекористування.

Відповідно до п.2.1 договору вартість послуг за цим договором встановлюється в межах звичайної ринкової вартості таких послуг та визначатиметься у відповідних специфікаціях, що є невід`ємними частинами даного договору.

Згідно з п.3.1 договору виконавець надає послуги у строки визначені у специфікаціях на підставі заявок замовника.

Відповідно до п.4.1 договору здавання-приймання наданих послуг здійснюється сторонами на підставі актів прийому-передачі наданих послуг.

За умовами п.5.1.1 договору виконавець зобов`язаний своїми або залученими на власний розсуд силами і засобами, за заявкою замовника надати послуги в обсягах і терміни, визначені даним договором та специфікаціями, що є невід`ємними частинами даного договору.

У пункті 7.1 договору передбачено, що усі спори, що виникають з цього договору або пов`язані із ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами.

Якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується у судовому порядку за встановленою відповідальністю та підсудністю такого спору відповідно до чинного законодавства України (п.7.2 договору).

Договір з боку виконавця підписаний ФОП Волощук О.С., з боку ДП "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної Академії аграрних наук України - т.в.о директора Юрій Бєліков та стоїть печатка підприємства.

Відповідно до специфікації №1 від 01.05.2025 до договору виконавець за заявкою замовника зобов`язується надати сільськогосподарські послуги, які визначаються у специфікації, що є невід`ємною частиною даного договору, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити на умовах даного договору такі послуги: дискування 1200 га у строки з 01.05.2025 по 12.05.2025 на загальну суму 1 320 000,00 грн.

Відповідно до п.3 специфікації оплата послуг згідно з договором та цією специфікацією здійснюється замовником в грошовій формі на поточний рахунок виконавця в одноденний строк після прийому-передачі наданих послух за актом.

З боку виконавця специфікацію підписано ФОП Волощук О.С., з боку замовника - т.в.о. директора Юрієм Бєліковим.

Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 12.05.2025 загальна сума наданих послуг складає 1 320 000,00 грн. З боку виконавця акт підписано ФОП Волощук О.С., з боку замовника - т.в.о. директора Юрієм Бєліковим.

ФОП Волощук О.С. до матеріалів заяви також надано лист від 14.05.2025, зі змісту якого вбачається, що ДП "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної Академії аграрних наук України визнає заборгованість перед ФОП Волощук О.С. в сумі 1 320 000,00 грн; просить надати відстрочку по оплаті за договором №010525 від 01.05.2025 до 31.08.2025; оплату у даний термін гарантує. Лист підписано т.в.о. директора Юрієм Бєліковим.

ДП "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної Академії аграрних наук України у відзиві на заяву заперечило факт укладання зазначеного договору та зазначило, що директором ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР ім. В.Я. Юр`єва НААН" з 16.05.2025 є Купін С.І., якому невідомо про існування цього договору. На момент умовного підписання договору про надання сільськогосподарських послуг, на який посилається кредитор, функції директора виконував Бєліков Ю.В. Від останнього було отримано пояснення стосовно природи правових актів, на які посилається кредитор.

Так, Бєліков Ю.В. у заяві від 30.06.2025 повідомив, що він виконував обов`язки директора ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР ім.В.Я. Юр`єва НААН" в період з 09.04.2025 по 16.05.2025; не укладав вищезазначений договір та інші підписані до нього додатки; підписи на зазначених документах (договір №010525 від 01.05.2025, специфікація №1 від 01.05.2025, акт прийому-передачі наданих послуг від 12.05.2025, відповідь на претензію від 14.05.2025) йому не належать. Дану заяву зареєстровано в реєстрі приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салімовською М.М. за №352.

Відповідно до інформаційної довідки ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР ім. В.Я. Юр`єва НААН" вих.№101 від 25.06.2025 за даними бухгалтерського обліку ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР ім. В.Я. Юр`єва НААН" заборгованість перед ФОП Волощук О.С. за договором №010525 від 01.05.2025 не обліковується, послуги за вказаним договором не надавались.

07.07.2025 до суду від ДП "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної Академії аграрних наук України надійшло клопотання (вх. №15933) про долучення до матеріалів справи довідки Великобурлуцької селищної військової адміністрації від 05.07.2025, в якій зазначається, що територія селища Червона Хвиля, де розташований майновий комплекс ДП "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної Академії аграрних наук України, входить до переліку територій можливих бойових дій.

08.07.2025 Господарським судом Харківської області прийнято оскаржувану ухвалу.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Предметом апеляційного перегляду у даній справі є судове рішення про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство юридичної особи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що висновки суду першої інстанції про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження, є помилковими.

Відповідно до частини першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

За змістом статті 1 КУзПБ:

- неплатоспроможність - неспроможність боржника (іншого, ніж страховик або кредитна спілка) виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом;

- грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

За частиною другою статті 8 КУзПБ право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор.

У частинах першій, третій статті 34 КУзПБ унормовано, що заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається, серед інших, кредитором у письмовій формі та повинна містити, зокрема: виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви; відомості про розмір вимог кредитора до боржника із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті.

Відповідно до ч.2 ст.35 КУзПБ підготовче засідання суду проводиться не пізніше 14 днів з дня постановлення ухвали про прийняття заяви про відкриття провадження у справі, а за наявності поважних причин (здійснення сплати грошових зобов`язань кредиторам тощо) - не пізніше 20 днів.

Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований статтею 39 КУзПБ, згідно частини першої якої перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання.

У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи (частина друга статті 39 КУзПБ).

Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість (частина третя статті 39 КУзПБ).

За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі (частина п`ята статті 39 КУзПБ).

Господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду (частина шоста статті 39 КУзПБ).

Системний аналіз статей 1, 8, 34, 39 КУзПБ свідчить про те, що правовими підставами для відкриття провадження у справі про банкрутство є: наявність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, строк виконання якого сплив на дату звернення кредитора до суду; відсутність між кредитором та боржником спору про право стосовно заявлених вимог; до підготовчого засідання суду вимоги кредитора (кредиторів) боржником у повному обсязі не задоволені.

Оскільки стадія відкриття провадження у справі про банкрутство має своїми наслідками не лише заходи процесуального характеру, а й організаційного та майнового, обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх належних доказів існування непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство (постанова Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 904/3251/20).

Тож, важливим питанням при відкритті провадження у справі про банкрутство є питання документальної обґрунтованості кредиторських вимог ініціюючого кредитора, за заявою якого відкривається провадження у справі.

При ініціюванні справи про банкрутство наявність боргу підтверджується в порядку, визначеному положеннями статей 74, 76-77 ГПК України, та доказами у такому обсязі, який є необхідним з урахуванням правової природи правовідносин між боржником та кредитором.

Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, але не виключно: судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником взятих на себе зобов`язань.

Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 914/2404/19, від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20).

Використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог, без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підставам виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника і відкриття на підставі такої заборгованості провадження у справі про банкрутство. Крім того такий підхід у справі про банкрутство порушує як права кредиторів, так і права боржника.

Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора на предмет (1) наявності між заявником і боржником грошового зобов`язання в розумінні абзацу 5 частини першої статті 1 КУзПБ; (2) встановлення наявності спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; (3) встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.

На господарський суд покладається обов`язок перевірки обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора та з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, що, враховуючи принцип дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів, має здійснюватися судом незалежно від погодження боржником із заявленими вимогами чи, навпаки, пасивної процесуальної поведінки боржника у вигляді неподання ним відзиву на заяву про відкриття відповідного провадження (постанова Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20).

Водночас, для відмови у відкритті провадження у справі положення частини шостої статті 39 КУзПБ визначають такі умови:

- вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження;

- вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду;

- заяву подано про порушення справи про банкрутство оптового постачальника електричної енергії.

Суд зауважує, що відсутність спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є обов`язковою умовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника. Протилежне матиме наслідком відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство. Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов у постанові від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20.

Відсутність спору про право в розумінні процедури банкрутства полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмету), підстави виникнення, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо.

Одним із способів встановлення факту відсутності або наявності спору про право є:

- дослідження господарським судом відзиву боржника, який надається до господарського суду та заявнику до дати проведення підготовчого засідання із зазначенням у відзиві, зокрема заперечень боржника щодо вимог заявника, докази необґрунтованості вимог заявника (за наявності), інші відомості, що мають значення для розгляду справи (частини перша, друга, третя статті 36 КУзПБ);

- оцінка обґрунтованості як вимог заявника, так і викладених у відзиві боржника заперечень (частини перша, друга статті 39 цього Кодексу);

- заслуховування пояснень представників і заявника, і боржника або дослідження Єдиного реєстру судових рішень, відомості з якого є відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище (частина друга статті 39 КУзПБ).

Отже, на ініціюючого кредитора покладено обов`язок документально довести наявність грошового зобов`язання боржника перед таким кредитором та зазначити обставини його невиконання, в той час, як боржник наділений правом такі обставини або спростувати, або підтвердити.

Водночас, відсутність обґрунтованих заперечень боржника з приводу зазначеної вимоги кредитора (з наданням боржником на підтвердження цих заперечень відповідних доказів) може свідчити про її визнання, а відтак, і про відсутність спору між сторонами про право.

У зв`язку з викладеним суд доходить висновку, що встановлення між сторонами спору про право у розумінні частини шостої статті 39 КУзПБ відбувається як шляхом здійснення судом матеріально-правової оцінки обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора до боржника, так і шляхом визначення судом належної процесуальної форми судочинства (з урахуванням строків, процесуальних заходів / дій), застосування якої потребує суд та вимагається за процесуальним законом для дослідження та оцінки обґрунтованості заявлених ініціюючим кредитором вимог до боржника як підстави для відкриття провадження у справі про банкрутство.

Отже, якщо для дослідження та оцінки судом обґрунтованості таких вимог процесуальний закон вимагає та суд потребує тих процесуальних строків, заходів /дій та, відповідно, форми провадження, що відповідає виключно позовному провадженню, і без їх застосування суд позбавлений можливості дослідити, оцінити та встановити обґрунтованість заявлених ініціюючим кредитором вимог до боржника у справі, то є підстави для ствердження про існування між зазначеними учасниками спору про право у розумінні частини шостої статті 39 ГПК України, що виключає можливість відкриття провадження у справі про банкрутство боржника за відповідною заявою кредитора.

Враховуючи положення статей 13, 73, 74 ГПК України щодо порядку розподілу між сторонами тягаря доказування у господарському процесі, обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх належних доказів існування простроченого непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство.

Суд, в свою чергу, розглядаючи вимоги ініціюючого кредитора, має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір, тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати, чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.06.2022 у справі № 902/90/21).

Отже саме заявник визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16).

Тобто, нормами КУзПБ та ГПК України саме на ініціюючого кредитора покладений обов`язок доказування наявності кредиторських вимог у справі про банкрутство, який передбачає зокрема подання сукупності документів, які дозволять суду переконатися в обґрунтованості грошових вимог кредитора. Неподання такої сукупності документів може мати наслідком відмову суду у визнанні вимог кредитора (постанова Верховного Суду від 01.12.2022 у справі № 918/1154/21), а відповідно і у відкритті провадження у справі про банкрутство.

При цьому суд наголошує на тому, що збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду (частина перша статті 14 ГПК України), а встановлені КУзПБ правила подання кредитором заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та порядок її розгляду судом, які передбачені положеннями статей 34- 39 КУзПБ, не тотожні тому порядку розгляду аналогічних вимог, який здійснюється в позовному провадженні.

Тому ні у сторін, ні у суду у справі про банкрутство, через спрощену, порівняно з позовним провадженням, процедуру розгляду судом грошових вимог ініціюючого кредитора, як однієї із підстав для вирішення питання щодо відкриття у справі про банкрутство, відсутні процесуальні передумови застосувати всі ті процесуальні заходи та порядок доказування, які притаманні позовному провадженню.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитор обґрунтовує свої вимоги невиконанням боржником договору №010525 про надання сільськогосподарських послуг від 01.05.2025.

Відповідно до специфікації №1 від 01.05.2025 до договору ФОП Волощук О.С. за заявкою ДП "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва ім.В.Я. Юр`єва Національної Академії аграрних наук України зобов`язалась надати сільськогосподарські послуги, а саме: дискування 1200 га у строки з 01.05.2025 по 12.05.2025 на загальну суму 1 320 000,00 грн.

Відповідно до п.3 специфікації оплата послуг згідно з договором та цією специфікацією здійснюється замовником в грошовій формі на поточний рахунок виконавця в одноденний строк після прийому-передачі наданих послух за актом.

З боку виконавця специфікацію підписано ФОП Волощук О.С., з боку замовника - т.в.о. директора Юрієм Бєліковим.

Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 12.05.2025 загальна сума наданих послуг складає 1 320 000,00 грн. З боку виконавця акт підписано ФОП Волощук О.С., з боку замовника - т.в.о. директора Юрієм Бєліковим.

Разом з цим, боржник заперечував факт укладання зазначеного договору та зазначає, що директором ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР ім. В.Я. Юр`єва НААН" з 16.05.2025 є ОСОБА_1 , якому невідомо про існування цього договору.

Бєліков Ю.В. у заяві від 30.06.2025 повідомив, що він виконував обов`язки директора ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР ім.В.Я. Юр`єва НААН" в період з 09.04.2025 по 16.05.2025; не укладав вищезазначений договір та інші підписані до нього додатки; підписи на зазначених документах (договір №010525 від 01.05.2025, специфікація №1 від 01.05.2025, акт прийому-передачі наданих послуг від 12.05.2025, відповідь на претензію від 14.05.2025) йому не належать. Дану заяву зареєстровано в реєстрі приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салімовською М.М. за №352.

Відповідно до інформаційної довідки ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР ім. В.Я. Юр`єва НААН" за вих.№101 від 25.06.2025 за даними бухгалтерського обліку ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР ім. В.Я. Юр`єва НААН" заборгованість перед ФОП Волощук О.С. за договором №010525 від 01.05.2025 не обліковується, послуги за вказаним договором не надавались.

За таких обставин, викладені вище обставини свідчать про наявність між кредитором і боржником спору про право, який можна вирішити лише в позовному провадженні з застосуванням інструментарію, передбаченого нормами ГПК України.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що умовами п.5.1.1 договору передбачено, що ФОП Волощук О.С. зобов`язалась своїми або залученими на власний розсуд силами і засобами надати послуги в обсягах і терміни, визначені даним договором та специфікаціями.

Колегія суддів звертає увагу, що суд не наділений на стадії розгляду заяви ініціюючого кредитора правом дослідження та оцінки укладених правочинів на предмет їх фіктивності

Однак, з урахуванням: підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог; заперечень боржника щодо укладення договору №010525 від 01.05.2025 та виконання за ним робіт, ФОП Волощук О.С. до матеріалів справи не надано жодних доказів на підтвердження того, яка техніка нею використовувалась при виконанні умов договору (своя чи залучена); на підставі яких заявок замовника було проведено виконання робіт та на яких саме земельних ділянках (окремі частини земельної ділянки чи всі наявні, їх кадастрові номери, в якій саме територіальній громаді вони розташовані, тощо), оскільки ні умови договору, ні специфікація не дозволяють ідентифікувати які саме земельні ділянки оброблялись, і чи знаходились вони на праві постійного землекористування державного підприємства.

Колегія суддів зазначає, що на ініцюючого кредитора при зверненні у справі про банкрутство із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство покладений обов`язок надати на підтвердження вимог до боржника разом із заявою всі докази, які відповідають вимогам щодо доказів (статті 76- 79 ГПК України), незалежно від того, чи вважає він певну сукупність доказів достатнім для підтвердження грошових вимог до боржника, та незалежно, чи заперечують інші учасники його грошові вимоги.

У протилежному випадку - у разі ненадання кредитором всіх документів на підтвердження грошових вимог - він несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням ним процесуальних дій (стаття 13 ГПК України).

Отже, ініціюючий кредитор при зверненні з відповідною заявою до суду першої інстанції має надати всі документи, які дозволили б суду встановити наявність або відсутність грошового зобов`язання боржника, відповідного права вимоги саме ініціюючого кредитора тощо шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, платіжних документів, банківських виписок, платіжних доручень, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

Правовий висновок про обґрунтованість відмови суду у визнанні грошових вимог до боржника внаслідок неподання заявником належних і достатніх документальних доказів відповідного зобов`язання при поданні заяви про визнання таких вимог сформульований Верховним Судом, зокрема, у постановах від 22.12.2022 у справі № 910/14923/20, від 12.12.2023 у справі № 918/463/22 тощо.

Прийнятність цих висновків при вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі про банкрутство обумовлена метою відповідного провадження, а саме виключенням у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство.

При цьому суд зауважує, що витребування судом додаткових (нових) доказів на підтвердження як обґрунтованості вимог до боржника (ініціюючого кредитора або інших кредиторів, що заявили вимоги до боржника за правилами статті 45 КУзПБ), так і на підтвердження заперечень боржника (інших учасників) проти таких вимог не укладається не тільки у встановлені законом межі судового процесу у підготовчому засіданні (частини перша, друга статті 39 КУзПБ), а і у повноваження господарського суду діяти у межах судового контролю у справах про банкрутство (неплатоспроможності).

Так судовий контроль означає, зокрема, що господарський суд у справах про банкрутство хоча і наділений процесуальним інструментарієм, визначеним ГПК України для справ позовного провадження, однак через обмеження щодо його використання від суду під час здійснення провадження у справах про банкрутство вимагається дотримання чіткого балансу між його процесуальними діями у межах судового контролю та застосуванням передбачених ГПК України заходів (витребування судом доказів у справі про банкрутство, зокрема при вирішенні питання щодо обґрунтованості вимог кредитора, ініціюючого кредитора) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суд від 25 березня 2025 року у cправі № 907/600/24).

За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта щодо помилковості висновків суду першої інстанції про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Стосовно доводів апелянта про те, що належною підставою для застосування норми абз. 9 п. 1-6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ у даній справі були б ті обставини, за яких боржник дійсно не мав би змоги здійснювати свою господарську діяльність (обробляти та засівати поля, збирати врожай, випасати та розводити худобу, та ін.), мало б місце пошкодження його майна, яке унеможливило б продовження господарської діяльності, боржник не отримував прибутку, тощо, колегія суддів зазначає наступне.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви ФОП Волощук Оксані Станіславівні про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, зокрема, виходив з того, що цілісний майновий комплекс підприємства боржника та усе його майно перебувають в тимчасовій окупації, і станом на сьогоднішній час території громади, де знаходиться цілісний майновий комплекс підприємства, досі включено до територій можливих бойових дій.

Колегія суддів не може погодитися з даним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

У вирішенні питання про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника важливим (порівняно з питанням щодо обґрунтованості заявлених кредитором грошових вимог до боржника та визначення їх розміру) є дотримання законодавчих обмежень/заборон на відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, які є чинними на дату розгляду та вирішення судом відповідного питання.

Так, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань провадження та застосування процедур банкрутства у період дії воєнного стану" № 3249-IX від 13.07.2023, що набрав чинності з 29.07.2023, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ було доповнено пунктом 1-6.

Цим пунктом, зокрема, установлено, що тимчасово, під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, а також протягом шести місяців після його припинення чи скасування господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі про банкрутство за заявою кредитора, якщо боржник до проведення підготовчого засідання доведе господарському суду, що він внесений до електронного реєстру учасників відбору та виконавців державних контрактів (договорів) та має діючий контракт з державними замовниками у сфері оборони або вимоги кредитора (кредиторів) не задоволені внаслідок збройної агресії проти України, у тому числі через перебування єдиного майнового комплексу боржника на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованих територій.

Отже, у вирішенні питання про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника пріоритетним (порівняно з питанням щодо обґрунтованості заявлених кредитором грошових вимог до боржника та визначення їх розміру), є дотримання законодавчих обмежень/заборон на відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, які є чинними на дату розгляду та вирішення судом відповідного питання (аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 03.10.2023 у справі № 913/101/23).

Законодавець встановив спеціальні, відмінні від передбачених приписами частини шостої статті 39 цього Кодексу загальних (однакових для всіх боржників та справ про банкрутство), заборон на відкриття, а відповідно і на здійснення провадження у справі про банкрутство боржника, ініційованого за заявою кредитора, у разі, зокрема, перебування єдиного майнового комплексу боржника на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії.

При цьому слід зауважити, що у вирішенні питання про відкриття провадження у справі про банкрутство пріоритетним (порівняно із загальними підставами для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство боржника, є врахування спеціальних імперативних, а тому безумовних законодавчих обмежень/заборон на відкриття провадження у справі про банкрутство (юридичної особи). Тобто таких обмежень/заборон, що застосовуються судом самостійно та незалежно від того, чи встановив суд, стверджує сторона та мають місце інші загальні (однакові для всіх боржників) підстави для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Варто також зауважити, що наведена у пункті 1-6 заборона, хоча й прямо встановлена КУзПБ, однак є умовною та тимчасовою. Це означає, що застосування зазначеної заборони зумовлено як введенням воєнного стану в Україні за Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, так і настанням/наявністю визначених законодавцем обставин, за яких не були задоволені вимоги кредитора (кредиторів), зокрема, перебування єдиного майнового комплексу боржника на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях, оскільки такі обставини також можуть мати тимчасовий характер в ході динаміки та розвитку військових дій та подій, що наразі відбуваються на території України.

Тобто, окремі території України в ході проведення військових дій та настання військових подій можуть бути як звільнені з під окупації (стати підконтрольні органам державної влади України), так і стати окупованими. Аналогічно території можуть змінювати свій статус з таких, на яких ведуться бойові дії на протилежний статус з внесенням (виключенням) відповідних територій до/з переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованих територій.

Такий перелік був затверджений Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією" із змінами та доповненнями (далі - Наказ 309), однак який втратив чинність 20.03.2025.

Наразі відповідний перелік територій затверджений чинним Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 № 376 (що набрав чинності з дня його офіційного опублікування 20.03.2025, далі - Наказ 376).

При цьому Суд зазначає, що зазначені нормативні акти окрім відповідного переліку територій також містять їх класифікацію.

Так, відповідно до переліку згідно з Наказом 376 території мають таку класифікацію:

I. Території, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, які в свою чергу, поділені на такі категорії: 1. території можливих бойових дій; 2. території активних бойових дій; 3. території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси;

II. Тимчасово окуповані російською федерацією території України.

Отже, виходячи з приписів наведених нормативних актів, території можливих бойових дій за класифікацією належать до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії у розумінні пункту 1-6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ.

Таким чином, формулюючи у цій справі висновок щодо застосування приписів пункту 1-6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ, суд зазначає про те, що зазначені норми хоча і не містять серед переліку таких причин, за яких не були задоволені вимоги кредитора (кредиторів), як перебування єдиного майнового комплексу боржника саме на території саме можливих бойових дій, водночас: віднесення до таких причин збройної агресії російської федерації проти України, а також включення спеціальним нормативним актом території можливих бойових дій до складу території, на яких ведуться (велися) бойові дії у розумінні пункту 1-6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ, означає, що незадоволення вимог кредитора (кредиторів через перебування єдиного майнового комплексу боржника на території можливих бойових дій, також належить до підстав, за яких суд відмовляє у відкритті провадження у справі про банкрутство такого боржника з підстави, передбаченої пунктом 1-6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ.

Водночас суд зазначає, що вказівка, зокрема, на те, що на відповідній території велися або можливі бойові дії означає, що вони або припинилися або не мають системного характеру, а ризик їх проведення на відповідній території є підвищеним, однак не є системним та безумовним.

Тому, виходячи з диспозиції положень пункту 1-6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ, вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі про банкрутство боржника та оцінюючи обставини, за яких суд відмовляє у відкритті провадження у справі про банкрутство за наведених спеціальних підстав, суд має дослідити господарські правовідносини між сторонами, у яких у боржника утворилася заборгованість перед кредитором, з дослідженням та встановленням судом:

- моменту виникнення таких правовідносин (дата укладення договору, здійснення поставки, передачі товару, оплати, виникнення у боржника обов`язку, боргу тощо);

- причин та обставин виникнення заборгованості боржника у цих правовідносинах;

- майнового стану боржника та стану його господарської діяльності у відповідний період: активна, звичайна або її фактичне припинення тощо (що встановлюється на підставі відповідних звітних (податкових, бухгалтерських) документів боржника);

- місця перебування активів, єдиного майнового комплексу боржника (на території, яка з 24.02.2022 була включена до переліку територій, на яких 1) ведуться (велися) бойові дії, або ні, 2) є окупованою або виключена з переліку окупованих територій України;

- наявності або відсутності у підприємства боржника майна на території України, підконтрольній органам державної влади України, а також характеристики такого майна: єдиний майновий комплекс боржника або частка такого майна, профіль, значення та призначення відповідного майна або його частки у господарській діяльності боржника;

- безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між обставинами збройної агресії проти України, у тому числі у разі перебування з 24.02.2022 єдиного майнового комплексу боржника на територіях, на яких велися бойові дії (якщо господарські правовідносини виникли після завершення на відповідній території бойових дій або якщо господарські правовідносини виникли та продовжують існувати в період, коли єдиний майновий комплекс боржника (основна, профільна його частина) перебуває на території можливих бойових дій) з фактом як виникнення у боржника заборгованості перед ініціюючим кредитором, так і з її незадоволенням перед відповідним кредитором (кредиторами).

При цьому суд зазначає, що наведений підхід у вирішенні питання про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника застосовується за спеціальних підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство за заявою кредитора згідно з пунктом 1-6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ. Цей підхід покликаний забезпечити добросовісну (що є однією з основних засад законодавства) поведінку сторін у такій справі як при зверненні кредитора із відповідною заявою, так і у разі заперечення боржником проти вимог кредитора, а дії учасників правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин (висновки сформульовані, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.02.2025 у справі № 925/457/23 (провадження № 12-33гс24).

Крім цього суд застерігає, що наведений підхід є відмінним від того, що застосовується для дослідження та застосування передбачених приписами частини шостої статті 39 цього Кодексу загальних (однакових для всіх боржників та справ про банкрутство), заборон на відкриття, а відповідно і на здійснення провадження у справі про банкрутство боржника, що зумовлено відмінностями у диспозиції норм частини шостої статті 39 та пункту 1-6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09 вересня 2025 року у cправі № 922/4061/24.

Відповідно до п. 1.1. Статуту боржника у новій редакції, що затверджена заступником Голови Фонду державного майна України 24 січня 2024 року, та яка є діючою, Державне підприємство "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України" засноване на державній власності та належить до сфери управління Фонду державного майна України.

Підприємство є державним унітарним підприємством, що діє як державне комерційне підприємство, засноване на державній власності (частка державної власності 100%).

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25.04.2022 № 75 "Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 грудня 2022 року", який втратив чинність 27.12.2022, було затверджено відповідний перелік.

Так, Великобурлуцька селищна територіальна громада Куп`янського району Харківської області увійшла до переліку таких територій та з 24.02.2022 і до 10.09.2022 перебувала в окупації.

Відповідно Переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 № 376, з 10.09.2022 Великобурлуцька селищна територіальна громада включена до Переліку територій можливих бойових дій, та станом на час винесення оскаржуваної ухвали не була виключена з даного переліку.

Відповідно до довідки Великобурлуцької селищної військової адміністрації від 05.07.2025 територія селища Червона Хвиля, де розташований майновий комплекс ДП "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної Академії аграрних наук України, входить до переліку територій можливих бойових дій.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що у даній справі відсутні підстави для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство саме за спеціальних підстав, передбачених пунктом 1-6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ, з огляду на те, що: обставини виникнення між сторонами правовідносин, у яких у боржника виник борг перед кредитором, сталися в травні 2025 року (тобто після виключення з 10.09.2022 з окупації території, на якій перебуває підприємство боржника, та в період включення відповідних територій до територій можливих бойових дій); відсутність підтверджених фактів пошкодження майна боржника внаслідок збройної агресії проти України (бойових дій на території підприємства боржника) та фінансовими (іншими матеріальними) можливостями боржника виконати зобов`язання за договором перед кредитором, оскільки за відсутності такого причинно-наслідкового зв`язку, зокрема: факту пошкодження майна боржника, чи підтвердження такого пошкодження, не пов`язаного з виконанням боржником зобов`язань за договором, або через спростування обставин незадовільного майнового стану боржника для виконання зобов`язань за договором, у суду у спірних правовідносинах відсутні підстави для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство саме за спеціальних підстав, передбачених пунктом 1-6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ.

Разом з цим, відповідно до ч.6 ст. 39 КУзПБ господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Враховуючи те, що у даній справі встановлено наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову ФОП Волощук Оксані Станіславівні у задоволенні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі зазначеного, колегія суддів апеляційного суду вважає висновки Господарського суду Харківської області законними та обґрунтованими. При цьому, доводи скаржника в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

В той же час колегія суддів не розглядає доводи ФДМУ щодо прийняття рішення про приватизацію об`єкта малої приватизації Єдиного майнового комплексу Державного підприємства Дослідне господарство Пантелеймонівське Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України та неможливості відкриття провадження у справі про банкрутство щодо підприємства, з урахуванням положень ч.5 ст.12 Закону України Про приватизацію державного і комунального майна, зважаючи на те, що наведені обставини не існували на час прийняття оскаржуваної ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали Господарського суду Харківської області від 08.07.2025 у справі №922/1741/24 без змін, як такої, що постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

При цьому, колегія суддів зазначає, що Фізична особа-підприємець Волощук О.С не позбавлена можливості звернутись з відповідним позовом про стягнення з ДП Дослідне господарство Пантелеймонівське Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України заборгованості з застосуванням інструментарію, передбаченого нормами ГПК України.

Частиною 1 ст.123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, судовий збір за подання апеляційної скарги, відповідно до положень статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1 ч.1 статті 275, статтями 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Волощук Оксани Станіславівни залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 08.07.2025 у справі №922/1741/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 10.10.2025.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя Н.О. Мартюхіна