ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"07" жовтня 2025 р. м. Київ

Справа № 911/9/24

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід, яка подана у справі за позовом заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України в особі філії Димерське лісове господарство про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками та скасування рішень про їх державну реєстрацію, без виклику учасників,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.09.2025 у даній справі (т.4 а.с.144-151): відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «НАСК Девелопмент» (далі ТОВ «НАСК Девелопмент») про закриття провадження у справі на підставі п.6 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України (вх.№9475/25 від 07.07.2025); задоволено заяву заступника керівника Київської обласної прокуратури (вх.№6169 від 04.07.2025) в частині заміни відповідача правонаступником; замінено відповідача у справі ТОВ «НАСК Девелопмент» його правонаступником ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ); продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 08.10.2025 о 15:00.

Повний текст ухвали складено 01.10.2025.

Зазначена ухвала доставлена до електронних кабінетів прокурора, позивача та третьої особи, що підтверджується довідками про доставку електронного листа: 01.10.2025 о 22:26 прокурору; 01.10.2025 о 22:30 позивачу та третій особі (т.4 а.с.153-154, 156).

Як визначено ч.11 ст.242 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), у разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Копія відповідної ухвали направлена відповідачу - ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням №R90 за адресою, яка вказана у відповіді №1759178 від 10.09.2025 (т.4 а.с.123); повідомлення про отримання вказаного відправлення до суду станом на момент прийняття ухвали не надходило.

Окрім того, ухвала доставлена 01.10.2025 о 22:30 до електронного кабінету представника відповідача адвоката Губаненка Ю.П., повноваження якого діяти від імені Костіка Б.Я у місцевих судах підтверджується ордером серії СА №1117021 від 20.03.2025.

Ухвала суду, як вбачається із змісту п.1 ч.1 ст.232 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), є видом судового рішення.

В силу п.2 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Поряд з цим, згідно ч.7 ст.232 ГПК України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Отже, відповідна ухвала вважається врученою прокурору, сторонам та третій особі 02.10.2025.

06.10.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява, підписана представником адвокатом Губаненком Ю.П., про відвід судді Ейвазової А.Р, що здійснює розгляд даної справи.

В обґрунтування поданої заяви відповідач посилається на те, що, задовольняючи заяву прокурора про залучення ОСОБА_1 відповідачем, суддя Евазова А.Р. знала, що таке залучення необхідно для зміни підвідомчості справи та є завідомо безпідставним. Відповідач стверджує, що відповідні дії судді порушують принцип неприпустимості зловживання процесуальними правами, що в свою чергу вказує на надання судом переваг одному з учасників справи перед іншим. Відповідач вказує, При цьому, що дружина заступника керівника Київської обласної прокуратури Грабця І.Н., якого ЗМІ звинувачує у корупційних схемах, що полягали у видобутку піску, незаконному землевідведенні, покритті зловживань осіб міських рад області при виділенні забудовникам земельних ділянок та який подав позов, - ОСОБА_2 , що мала родичів, які займали посади в органах прокуратури та суду, працює суддею Господарського суду Київської області, а тому з урахуванням задоволення відповідної заяви у нього сформувалась стала думка, що суддя Ейвазова А.Р. має пряму домовленість з суддею Грабець С.Ю., діє упереджено та необ`єктивно, побічно зацікавлена у закритті провадження у справі.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.39 ГПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки заява про відвід судді надійшла до суду 06.10.2025, тобто пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання 08.10.2025, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Дослідивши матеріали справи, подану заяву, суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Так, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ст.35 ГПК України, перелік яких не є вичерпним, оскільки в силу п.5 ч.1 такої норми, відповідною підставою є також інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Окрім того, в силу ч.2 ст.35 ГПК України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст.36 цього Кодексу.

Між тим, подана заява не містить вказівки на обставини, які є підставою для відводу.

При цьому, згідно ч.4 ст.35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відтак сама по собі незгода учасника справи із процесуальними рішеннями судді, не свідчить про його упередженість, необ`єктивність чи заінтересованість у справі, рішення по якій ще не прийняте, та не є підставою для відводу

Фактично, як вбачається зі змісту заяви про відвід, в якості підстави для відводу, відповідач наводить зауваження та пояснення щодо обставин прийняття судом у даній справі ухвали від 17.09.2025, надає власну оцінку процесуальним діям та рішенням судді, висловлює незгоду з прийнятими суддею судовим рішенням ухвалою від 17.09.2025. Разом з тим, незгода сторони з прийнятими судом рішеннями у справі не є підставою для відводу; такі судові рішення можуть бути оскаржені такою особою у встановленому законом порядку.

Зокрема, відповідач ОСОБА_1 не позбавлений права оскаржити прийняту судом ухвалу від 17.09.2025 до суду апеляційної інстанції, чим він і скористався, подавши апеляційну скаргу до Північного апеляційного господарського суду, про що свідчать дані з КП «Діловодство спеціалізованого суду» Господарського суду Київської області.

Слід зазначити, що, приймаючи ухвалу від 17.09.2025, суд виходив з висновків, сформованих Верховним Судом у даній справі у постанові від 02.07.2025, з приводу процесуального правонаступництва у спірних правовідносинах.

Посилання відповідача на наявність домовленості головуючого судді у даній справі з суддею цього ж суду Грабець С.Ю. або з іншими особами щодо розгляду справи, або окремих заяв та клопотань учасників у ній, не відповідають дійсності.

За змістом ч.3 ст.38 ГПК України відвід, зокрема, повинен бути вмотивованим.

Суд звертає увагу, що не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених доказами, та які ґрунтуються на власній суб`єктивній думці заявника, що не сформована на підставі дійсних обставин, а пов`язана із незгодою з прийнятими суддею судовими рішеннями у справі з певних питань або по суті.

Верховний Суд в ухвалі від 24.06.2025 у справі №910/4359/24 виснував, що істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена за вказаною обставиною саме заявником з огляду на приписи ч.4 ст. 38 ГПК України, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних та фактичних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, доводи заявника щодо необхідності відводу судді Ейвазової А.Р. лише з наведених вище підстав прямо порушують один з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, з правовою позицією яких він не згоден.

З урахуванням викладеного, підстав для задоволення поданої заяви не має.

Згідно з ч.11 ст.39 ГПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 35-39, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ейвазової А.Р. (вх.№13752/25 від 06.10.2025).

2. Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню окремо не підлягає.

Суддя А.Р. Ейвазова