ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
14.10.2025 Справа №905/810/25
Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи
за позовною заявою: Покровської міської ради Донецької області, м.Покровськ, Донецька область
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкаст", м.Мирноград, Донецька область
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області
про стягнення 523602,58грн
Суть справи:
Покровська міська рада Донецької області звернулася до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкаст" про стягнення заборгованості за оренду земельної ділянки у розмірі 523602,58грн.
В обґрунтування позовних вимог заявник посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором оренди землі від 15.04.2014 в частині повної та своєчасної оплати орендної плати за період 01.01.2022 - 31.07.2024 у сумі 523602,58грн.
Ухвалою від 18.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Покровську міську військову адміністрацію Покровського району Донецької області.
Згідно з положеннями статті 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до частині 2 статті 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Частинною 3 статті 252 ГПК України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Позивача, відповідача та третю особу було повідомлено про відкриття провадження у справі шляхом направлення копії ухвали від 18.08.2025 засобами електронного зв`язку.
Копія ухвали від 18.08.2025 також розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що у силу статей 2, 4 Закону "Про доступ до судових рішень" свідчить про наявність додаткової можливості сторін справи ознайомитись із судовими рішеннями. Крім того, на офіційному веб-сайті Господарського суду Донецької області веб-порталу «Судова влада України» у розділі "Новини" «Інше» розміщено відповідне повідомлення про наявність судового провадження у цій справі.
Відповідно до сформованої в КП "ДСС" довідки про доставку електронного листа, ухвала від 18.08.2025 була доставлена до електронної скриньки відповідача 18.08.2025, вказана довідка долучена до матеріалів справи.
Відповідно до сформованих в КП "ДСС" довідок про доставку електронного листа, ухвала від 18.08.2025 була доставлена до електронного кабінету позивача 18.08.2025 та до електронного кабінету третьої особи 18.08.2025, вказані довідки долучені до матеріалів справи.
Окрім того, суд зазначає про неможливість надсилання відповідачу копії ухвали від 18.08.2025 до електронного кабінету в системі "Електронний суд" у зв`язку з його відсутністю.
Також, суд зазначає про неможливість повідомлення відповідача про розгляд справи телефонограмою, оскільки за номером телефону, який зазначений у позовній заяві та наявний в матеріалах справи, зв`язок відсутній.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ним вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи.
Відповідач заперечень проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні та відзив на позовну заяву до суду не направив.
Від третьої особи письмових пояснень щодо позову також до суду не надходило.
Відповідно до частини 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із частиною 9 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд врахував, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність в матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.
Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
Дослідивши матеріали справи, господарський суд
Згідно з пунктом 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,2772га.
На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна будівля АЗС, магазин під`їзним шляхом є асфальтне покриття (пункт 3 договору).
Відповідно до пункту 5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 449202,60грн.
Договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 8 договору).
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (пункт 10 договору).
Згідно з пунктом 11 договору орендна плата вноситься у такі строки щомісячно у розмірі 1123грн.01коп.
За умовами пунктів 15, 16 договору оренди, земельна ділянка передається в оренду для обслуговування автозаправної станції (АЗС). Цільове призначення земельної ділянки земельна ділянка надається в оренду виключно для функціонального використання згідно пункту №1 договору (код використання згідно КВЦПЗ 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі).
Передача земельної ділянки орендарю здійснюється по акту приймання-передачі у десятиденний строк після державної реєстрації відповідно до вимог діючого законодавства України права оренди за цим договором (пункт 20 договору).
Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Право оренди за цим договором підлягає державній реєстрації відповідно до вимог діючого законодавства України та виникає з дня проведення такої державної реєстрації, про що орган, що здійснив реєстрацію права оренди, видає Витяг з державного реєстру речових прав про реєстрацію іншого речового права (пункт 43 договору).
Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками.
До матеріалів справи позивачем також надано акт встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки від 15.04.2014.
14.04.2020 сторонами договору оренди укладена додаткова угода про внесення змін та поновлення договору оренди землі від 15.04.2014, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за №6175267 від 01.07.2014 року (далі додаткова угода).
Згідно з пунктом 2 додаткової угоди пункт 5 розділу «Об`єкт оренди» викладено в такій редакції:
« 5.Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1777057,23грн з урахуванням коефіцієнтів індексації земель 1.06; 1.0; 1.0; 1.0».
Згідно з пунктом 3 додаткової угоди, зокрема, пункти 9, 10 договору оренди викладено в такій редакції:
« 9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки орендованих земель, що складає 213246,87грн за рік на відповідний рахунок Покровської міської ради Донецької області».
« 10. Орендна плата вноситься орендарем на відповідний рахунок орендодавця у такі строки рівними частинами щомісячно протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця».
Додаткова угода про поновлення договору оренди землі набуває чинності з моменту її підписання сторонами та підлягає реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (пункт 4 додаткової угоди).
Додаткова угода підписана представниками сторін та скріплена печатками.
За розрахунками позивача:
у 2022 рік 1628969,12грн (1480881,02грн *1,1);
у 2023 рік 1873314,49грн (1480881,02грн *1,1*1,15);
- орендна плата становить:
Як вбачається з наведених розрахунків нормативної грошової оцінка земельної ділянки у 2022-2023 роках, такі розрахунки проведено позивачем з урахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки 1480881,02грн, яка проводилась станом на 2016 рік згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, дата формування витягу 11.05.2021.
Вказана у витягу нормативно грошова оцінка станом на 2016 рік є меншою ніж визначено додатковою угодою, при цьому такий розрахунок є правом позивача.
Позивач зазначив, що згідно з інформацією Головного управління ДПС України в Донецькій області, наданої листом від 10.05.2024 №1866/5/05-99-04-10, відповідачем орендна плата за земельні ділянки протягом 2022-2024 років не сплачувалась.
Посилаючись, на неналежне виконання відповідачем умов договорів оренди землі в частині повної та своєчасної оплати орендної плати, Покровська міська рада Донецької області звернулася до суду з позовом про стягнення з ТОВ "Лукаст" заборгованості за договором оренди землі від 15.04.2014 за період 01.01.2022 - 31.07.2024 у сумі 523602,58грн.
Надаючи правову оцінку встановленим фактичним обставинам справи, суд виходить з такого:
Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
За приписами статей 2, 3 Земельного кодексу України земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до Закону.
Спірні правовідносини є господарськими та пов`язані зі сплатою орендної плати за земельну ділянку комунальної форми власності.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного кодексу України.
Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як встановлено статтею 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Згідно зі статтею2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до частини 1 статті 93 Земельного кодексу України, статті 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі визначено як договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Як встановлено судом, правовідносини у цій справі виникли між сторонами на підставі договору оренди землі від 15.04.2014, що не заперечується та не оспорюється ними.
Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону (стаття 206 Земельного кодексу України).
Орендною платою за землю є платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ст.21 Закону України «Про оренду землі»).
Відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю є обов`язковим платежем у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Згідно з п.п. 288.1, 288.4 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Положеннями п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Частиною 1 статті 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або місцевого самоврядування.
Відповідно до розрахунку позивача заборгованість за зобов`язанням по оплаті за користування землею комунальної власності за договором оренди землі від 15.04.2014 за період 01.01.2022-31.07.2024 становить у загальному розмірі 523602,58грн, зокрема: за 2022 рік у розмірі 195476,29грн; за 2023 рік у розмірі 224797,74грн; за період з 01.01.2024 по 31.07.2024 у розмірі 103328,55грн.
Згідно з п.289.1 ст.289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Частиною 5 статті 5 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення, зокрема, розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
Таким чином, основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.
За змістом статей 15, 20, 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки як нормативна грошова оцінка. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим. Відомості про нормативну грошову оцінку земель вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації з такої оцінки.
Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру (частина 2 статті 20, частина 3 статті 23 Закону України «Про оцінку земель»).
При цьому, Постановою Верховного Суду від 29.05.2020 у справі №922/2843/19 зроблений наступний правовий висновок про те, що чинне земельне законодавство, в тому числі стаття 20 Закону України «Про оцінку земель», не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише зазначає про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі; витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі «реального часу», тобто на час звернення заявників, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула.
Частиною 3 статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.
Згідно з пунктом 10 договорів, обчислення розміру орендної плати за земелю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.
Розмір орендної плати переглядається у разі: зміни умов господарювання передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі унаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки без вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках передбачених законом (пункт 13. договорів).
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель (п.289.2 статті 289 Податкового кодексу України).
Слід вказати, що коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки застосовується ретроспективно, тобто кожного року після 01 січня для розрахунку бази оподаткування земельним податком (орендної плати) враховується чинна нормативна грошова оцінка (яка проводиться раз на 5-7 років) з урахуванням кумулятивного (накопичувального) застосування коефіцієнтів індексації (які визначається щорічно). Такий підхід дозволяє актуалізувати величину бази оподаткування земельним податком (орендної плати) шляхом врахування інфляційних коефіцієнтів. Сенс кумулятивного застосування коефіцієнтів індексації саме у тому й полягає, щоб, застосовуючи їх за минулі роки, починаючи з дати проведення грошової оцінки, щорічно актуалізувати базу оподаткування земельним податком (орендної плати). Вказаний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №804/937/16.
Позивачем розрахунки нормативної грошової оцінка земельної ділянки у 2022-2023 роках проведено з урахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки 1480881,02грн, яка проводилась станом на 2016 рік згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що є правом позивача та такий розрахунок не призводить до перевищення суми таких нарахувань.
у 2022 рік 1628969,12грн (1480881,02грн *1,1);
у 2023 рік 1873314,49грн (1480881,02грн *1,1*1,15);
За умовами пункту 9 договору оренди (в редакції додаткової угоди від 14.04.2020), орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки орендованих земель.
Враховуючи вищевикладене, нормативні грошові оцінки земельної ділянки та умови укладеного між сторонами договору оренди від 15.04.2024 орендна плата становить:
Статтями 24, 25 Закону України «Про оренду землі» встановлені права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема, орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом також і орендну плату за водний об`єкт, а орендодавець у свою чергу має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Відповідачем оплату за договором оренди землі від 15.04.2014 не було здійснено.
Позивачем заявлено до стягнення заборгованість з орендної плати за період з 01.01.2022 по 31.07.2024, з урахуванням положень Закону України №3050-ІХ від 11.04.2023 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно».
При цьому, в обґрунтування періоду нарахування орендної плати за користування земельною ділянкою, позивач зазначав, що у відповідача не було підстав для не сплати орендної плати за землю у період з 2022 року по 31.07.2024 на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-IX від 15.03.2022 і тільки з прийняттям Закону №3050-ІХ від 11.04.2023 законодавцем було врегулювано питання з автоматичного звільнення орендаря від плати земельного податку та орендної плати за землю, проте ця норма розповсюджувалася тільки на території активних бойових дій та не стосується території можливих бойових дій.
Щодо означених обставин, суд зазначає наступне.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року з подальшим продовженням його терміну відповідними Указами. Воєнний стан діє і станом на цей час.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ІХ від 15.03.2022 доповнено пункт 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України підпунктом 69.14, відповідно до якого тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями РФ, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.
Означені зміни набрали чинності з 17.03.2022.
Отже, на законодавчому рівні встановлено тимчасове спеціальне право орендарів, у тому числі юридичних осіб, впродовж відповідного періоду не здійснювати орендні платежі за користування земельною ділянкою державної та комунальної власності, що розташовані, зокрема, на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії.
Відповідно до редакції п.69.14 Податкового кодексу України, введеною у дію 17.03.2022, з цієї дати означене спеціальне право, яке за своєю суттю опосередковує гарантії підприємництва в умовах запровадженого особливого режиму воєнного, надзвичайного стану, встановлено і надано у відповідності до п. 8 ст. 92 Конституції України та в силу цієї ж норми Основного Закону не може бути скасовано інакше, ніж відповідним Законом або у визначеному таким Законом порядку.
Відповідно до абз. 4 пп. 1 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.04.2022 №457 «Про підтримку окремих категорій населення, яке постраждало у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України» (в редакції від 16.04.2022) Кабінет Міністрів України встановив, що Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
До наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 неодноразово вносились зміни протягом 2022 року, означений наказ 27.12.2022 втратив чинність на підставі Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022.
Водночас, протягом дії наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 Покровська міська територіальна громада входила до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).
Постановою Кабінету Міністрів України №1364 від 06.12.2022 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» установлено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України на виконання постанови Кабінету Міністрів України №1364 від 06.12.2022 прийнято наказ від 22.12.2022 № 309 (який діяв на момент спірних правовідносин), яким затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, вказаний наказ набрав чинності 27.12.2022.
Згідно означеного Переліку Покровську міську територіальну громаду Покровського району Донецької області (у редакції чинній на час спірного періоду) з 24.02.2022 віднесено до територій можливих бойових дій без визначення дати завершення таких.
Разом з цим, у ч.1 Постанови Кабінету Міністрів України №1364 від 06.12.2022 (у редакції станом на 06.12.2022) «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» зазначено, що до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій; території, для яких не визначена дата завершення бойових дій (дата припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації Російською Федерацією, вважаються такими, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованими Російською Федерацією.
Постановою Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 №1364 (зі змінами та доповненнями) «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» установлено, що прирівнювання територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, до територій, на яких ведуться бойові дії, не застосовується до:
- зупинення вчинення виконавчих дій, заборони відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень у випадках, установлених пунктом 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про виконавче провадження;
- надання доступу користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції;
- цілей реалізації положень пунктів 8-16 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування».
З огляду на викладене, територія Покровської міської територіальної громади (у спірний період) відноситься до території, на яких ведуться бойові дії.
Отже, в період з 01.03.2022 у відповідності до п.69.14 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 №2120-IX відповідач виступав суб`єктом, на якого розповсюджуються такі положення.
В подальшому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» від 11.04.2023 №3050-ІХ внесено зміни до пункту 69.14 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України та визначено, що за період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Починаючи з 1 січня 2023 року, за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, в якому було завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території.
Дати початку та завершення активних бойових дій або тимчасової окупації визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, визначається у встановленому КМУ порядку.
Зазначений законодавчий акт набрав чинності 06.05.2023.
Верховний Суд в постанові від 23.04.2025 у справі №916/5400/23 виснував, що положення пп. 69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України є чіткими, зрозумілими за своїм змістом і передбачають вичерпний перелік умов звільнення від обов`язку сплачувати плату за землю, серед яких визначальним є перебування земельної ділянки на територіях активних бойових дій або тимчасової окупації (п. 6.23 постанови).
З огляду на зазначені зміни в законодавстві, право несплати орендної плати та земельного податку визначено наявне лише для земельних ділянок на територіях активних бойових дій або тимчасової окупації.
Верховний Суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.
Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.
Отже, національне законодавство має тлумачитися так, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.
Враховуючи наведене вище, суд зазначає, що у Покровської міської ради було наявне право нараховувати плату за користування спірною земельною ділянкою за період з 01.01.2022 по 28.02.2022; з 06.05.2023 по 31.05.2023, з 01.06.2023 по 31.12.2023, 01.01.2024 по 31.07.2024. Відповідно саме у зазначений період часу у відповідача був наявний обов`язок сплачувати за користування земельною ділянкою, яку він використовує. У інші періоди відповідач від плати за користування земельною ділянкою був звільнений.
Згідно з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 11 договору визначено, що орендна плата вноситься щомісячно.
Строк виконання вказаних зобов`язань є таким, що настав.
Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.
Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог.
При цьому, при розподілі судових витрат судом враховується, що позовна заява подана через підсистему «Електронний суд», а тому за розгляд позовної заяви належав до сплати судовий збір у розмірі 6283,23грн, який обрахований з урахуванням коефіцієнту 0,8.
Позивачем до позовної заяви додана платіжна інструкція №234 від 29.07.2025 про сплату судового збору у сумі 7854,04грн. Тобто наявна переплата у сумі судового збору 1570,81грн.
Відповідно до пункту 1 та пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом та в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Отже, оплата позивачем судового збору у розмірі 1570,81грн, може бути повернута останньому з Державного бюджету України за умови відповідного клопотання з цього приводу на підставі ухвали суду.
Керуючись статтями 2, 3, 11, 12, 13, 46, 73-79, 86, 91, 129, 165, 236-238, 240, 241, 252, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
Позов Покровської міської ради Донецької області до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкаст" про стягнення заборгованості в сумі 523602,58грн, задовольнити частково.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.
Рішення складено та підписано 14.10.2025.

Суддя М.О. Лейба