ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року Справа № 918/1061/24(450/2292/24)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В. , суддя Тимошенко О.М.

при секретарі судового засідання Заславській В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 20.08.2025 у справі №918/1061/24(450/2292/24) (суддя Марач В.В.)

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 )

до 1) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІН НОМЕР_2 ),

2) ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , ІН НОМЕР_3 )

про визнання майнових прав на квартиру

та за зустрічним позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_2 , ОСОБА_1

про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру

за участю представників сторін:

від відповідача 2 - адвокат Костюченко С.А.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 20.08.2025 у справі №918/1061/24(450/2292/24) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання майнових прав на квартиру залишено без розгляду; зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру залишено без розгляду.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою ОСОБА_1 звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

В скарзі апелянт зазначає, що залишаючи позов без розгляду, судом першої інстанції не було встановлено причин неявки в судове засідання позивача за первісним позовом та її представника.

Разом з тим, на переконання скаржника, суд безпідставно відмовив представнику відповідача ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з тим, що останній незадовго до засідання отримав повноваження на ведення справи і просив надати йому час для ознайомлення з матеріалами справи.

Скаржник вказує, що суд викликає учасників справи в судове засідання, а після того як в справу подає повноваження представник відповідача, суд не сприяє йому в реалізації повноважень, а залишає позов без розгляду та вважає, що така процесуальна діяльність суду не є логічною, адже суд ніяким чином не встановив причини неявки в єдине судове засідання позивача і одразу, за відсутності доказів неповажності причин неявки, залишив позов без розгляду.

На підставі викладеного апелянт просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 20 серпня 2025 року у справі №918/1061/24(450/2292/24) про залишення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання майнових прав на квартиру без розгляду та направити справу за первісним позовом для продовження розгляду до суду першої інстанції.

01.09.2025 матеріали справи витребувано з Господарського суду Рівненської області.

09.09.2025 матеріали справи надійшли до апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 20.08.2025 у справі №918/1061/24(450/2292/24). Розгляд апеляційної скарги призначено на "06" жовтня 2025 р. об 13:50 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м.Рівне, вул.Яворницького, 59, у залі судових засідань №4. Запропоновано відповідачам за первісним позовом у строк до 29.09.2025 подати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України.

01.10.2025 через систему "Електронний суд" від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Луцюка О.С. надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві представник відповідача зазначає, що з урахуванням того, що ОСОБА_1 завчасно та належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, проте у призначене судове засідання 19.08.2025 року позивач та її представник адвокат Лука Т.М. не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи за їхньої відсутності до суду не подали, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, для залишення первісного позову ОСОБА_1 без розгляду.

Також звертає увагу суду, що така поведінка позивача може бути пов`язана з тим, що 25.02.2025 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у незакінченому замаху на заволодіння належною ОСОБА_3 квартирою, з приводу якої виник спір у даній справі, шляхом обману, повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 - ч.5 ст. 190 КК України, у підробці офіційного документа (договору купівлі-продажу майнових права який був підставою ініціювання спору у даній справі) з метою його використання вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України, у введенні суду в оману шляхом подання підроблених доказів в суд (договору купівлі-продажу майнових права який був підставою ініціювання спору у даній справі), вчиненому за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 - ч.2 ст. 384 КК України та долучає до відзиву копію повідомлення про підозру ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення від 25.02.2025.

На підставі викладеного просить суд апеляційної інстанції залишити без змін ухвалу Господарського суду Рівненської області від 20.08.2025 у справі №918/1061/24(450/2292/24), а скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Окрім того, у поданому відзиві представник відповідача просить поновити строк на його подання у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не отримував ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.09.2025 року поштовим відправленням, а про її існування та зміст дізнався лише 01.10.2025 року з інформації, що міститься на веб-сайті Судова влада України та Єдиному державному реєстрі судових рішень. Відтак вказує, що ОСОБА_3 дізнався про відкриття апеляційного провадження у даній справі та встановлений судом строк для подання відзиву на апеляційну скаргу вже після його закінчення.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно ч.4 ст.262 ГПК України в ухвалі про відкриття апеляційного провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено ч.1 ст.119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи, що пропуск строку для подання відзиву на апеляційну скаргу був зумовлений виключно об`єктивними та незалежними від ОСОБА_3 обставинами, пов`язаними з неотриманням ухвали суду про відкриття апеляційного провадження та є незначним, колегія суддів вважає зазначені представником відповідача причини пропуску строку на подання відзиву поважними, а тому поновлює його на підставі ст.119 ГПК України.

Щодо долученої представником відповідача до відзиву копії повідомлення про підозру ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення від 25.02.2025, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 269 ГПК України, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

При поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен письмово обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає (постанова Верховного Суду від 06.10.2021 у справі №918/237/20).

Разом із тим надання судом апеляційної інстанції оцінки доказам, які були подані стороною у справі лише до суду апеляційної інстанції (додані до апеляційної скарги) без дослідження причин неподання цих доказів до суду першої інстанції є порушенням вимог статей 80 та 269 ГПК України.

Наведені положення ГПК України пов`язують вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів з одночасним виконанням критеріїв: "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи". При цьому тягар доведення зазначених обставин покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою) про долучення доказів. Подібні висновки викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 13.04.2021 у справі №909/722/14, від 01.07.2021 у справі №46/603 (на які послався скаржник у касаційній скарзі).

Верховний Суд сформулював усталений правовий висновок про те, що єдиний винятковий випадок, коли можливе прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05.10.2023 у справі №873/228/23, від 05.07.2023 у справі №910/19369/15, від 18.07.2023 у справі №914/3143/21, від 11.05.2023 у справі №910/17285/21.

Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів статті 269 ГПК України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність (постанова Верховного Суду від 16.12.2021 у справі №910/18264/20).

Отже, оскільки представником відповідача не доведено винятковості випадку неможливості надання суду першої інстанції доказів, які останній хоче долучити до справи на стадії апеляційного розгляду, як і не надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, суд апеляційної інстанції не приймає до розгляду долучені до відзиву документи та не надає їм оцінки.

У судове засідання суду апеляційної інстанції 06.10.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явились, явку своїх представників не забезпечили, хоч про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином; клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники провадження у справі належним чином повідомлялися про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, позиція апелянта викладена в його апеляційній скарзі, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог ст.269 ГПК України.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 - адвокат Костюченко С.А. заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне:

Відповідно до частин першої - четвертої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі.

У частині 4 статті 202 ГПК України визначено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Системний аналіз змісту частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що процесуальним наслідком неявки позивача в судове засідання без поважних причин є залишення позову без розгляду.

Правове значення для прийняття судом рішення про залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання, передбаченої цими нормами процесуального права, має одночасна наявність таких обставин, так звані умови для залишення позову без розгляду у випадку неявки позивача в судове засідання:

1) належне повідомлення судом позивача про час і місце судового засідання;

2) неявка позивача в судове засідання або неповідомлення позивачем суду причин його неявки в судове засідання;

3) неподання позивачем суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

Водночас, зміст частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що передбачена цими нормами процесуального права така процесуальна дія суду як залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання без поважних причин та неповідомлення про причини своєї неявки не залежить від того, чи була визнана судом явка позивача в судове засідання обов`язковою.

Відповідні правові висновки щодо застосування частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.11.2022 у справі №905/458/21, та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05 червня 2020 року у справі №910/16978/19.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 03.06.2025 року справу №450/2292/24 прийнято до свого провадження та вирішено здійснювати її розгляд у межах справи №918/1061/24 про неплатоспроможність ОСОБА_3 . Розгляд справи у підготовчому засіданні призначено на "02" липня 2025 року.

02.07.2025 року розгляд справи у підготовчому засіданні не відбувся у зв`язку із перебуванням судді Марач В.В. у черговій відпустці (Наказ ГГСРО №04/41/244/25 від 27.06.2025 року).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 22.07.2025 року розгляд справи у підготовчому засіданні призначено на 19.08.2025 року.

ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення АТ "Укрпошта" № 242, проте в судове засідання 19.08.2025 року не з`явилась.

Разом з тим, незважаючи на належне та завчасне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи, в матеріалах справи відсутні будь-які заяви про відкладення розгляду справи, клопотання із зазначенням поважності причин такої неявки або клопотання про розгляд справи без її участі.

Також, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, представник ОСОБА_1 - адвокат Лука Т.М., відомості про якого вказано у позовній заяві, заяву про надання доступу до електронної справи в Господарському суді Рівненської області суду не подавав, а відтак суд був позбавлений можливості направляти процесуальні документи в "Електронний суд" вказаного представника.

19 серпня 2025 року представник ОСОБА_3 подав до суду клопотання, в якому просив залишити без розгляду позов ОСОБА_1 у зв`язку з неявкою її у судове засідання без поважних причин.

Господарський процесуальний кодекс України передбачає порядок судового розгляду справи у змагальному порядку за участю обох сторін.

Неявка позивача або його представника в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки може означати втрату позивачем юридичного інтересу до розгляду його справи судом.

Разом з цим у разі, якщо позивач не з`явився в судове засідання, однак, повідомив суду інформацію про причини своє неявки, суд має здійснити оцінку поважності таких причин. За відсутності такого повідомлення суд приймає рішення про залишення заяви без розгляду.

Питання поважності причин є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються відповідні обставини. Поважними причинами є лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язуються з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне вчинення певної процесуальної дії.

Пункт 2 частини першої статті 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає право учасників справи брати участь в судових засіданнях. Проте згідно з пунктом 3 частини другої статті 42 цього Кодексу у випадку, коли явка учасників справи визнана судом обов`язковою, вони зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду. При цьому положення статті 202 Господарського процесуального кодексу України вказують на необхідність врахування судом поважності / неповажності повідомлених позивачем суду причин своєї неявки до суду в залежності від того, чи є ця неявка першою чи повторною, та передбачають настання процесуальних наслідків у кожному конкретному випадку.

Якщо нез`явлення позивача перешкоджає вирішенню спору (якщо розгляд справи за відсутності позивача неможливий), суд, не зважаючи на заяву позивача про розгляд справи за його відсутності, позбавлений права розглянути справу по суті. У разі, якщо суд визнав явку позивача обов`язковою до подання позивачем клопотання про розгляд справи за його відсутності, то суд, не зважаючи на це клопотання, зобов`язаний залишити позов без розгляду. У разі, якщо до подання такого клопотання, суд не визнавав явку позивача обов`язковою, у такому випадку суд повинен повідомити позивача про те, що розгляд справи за його відсутності є неможливими та визнати його явку обов`язковою, вирішити питання про відкладення або перерву в судовому засіданні та у разі нез`явлення позивача в наступне судове засідання залишити позов без розгляду.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.11.2022 у справі №905/458/21, з аналізу ч. 4 ст. 202 та п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України вбачається, що у цих нормах законодавець не застосував слова «може», «має право», «за власної ініціативи» та інші подібні у своєму значенні слова. Зазначені норми процесуального права не передбачають можливості інших варіантів дій суду, окрім залишення позовної заяви без розгляду. Формулювання «суд залишає позов без розгляду», що міститься у ч. 4 ст. 202 ГПК України, та формулювання «суд залишає позов без розгляду», що міститься у п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, виражає імперативну вказівку суду (судді) щодо заборони продовження розгляду справи, щодо завершення судового провадження без винесення рішення. З огляду на викладене, повноваження суду залишити позов без розгляду, передбачені цими нормами процесуального права, відносяться до імперативних. Господарський суд, розглядаючи господарські справи, зобов`язаний вчиняти лише ті процесуальні дії і ухвалювати ті процесуальні рішення, які прямо встановлені процесуальним законом, і не може посилатися на те, що у процесуальному законі відсутня пряма чи «імперативна» заборона на вчинення певної процесуальної дії чи ухвалення певного процесуального рішення у вигляді формулювання, що суд не має права продовжити розгляд справи, якщо позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, за висновками Верховного Суду, закріплені у ч. 4 ст. 202 та п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України норми права за методом правового регулювання є імперативними, що означає те, що відповідно до цих норм процесуального права у разі неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини його неявки та не надав суду заяви про розгляд справи за його відсутності, суд має імперативний процесуальний обов`язок залишити позов без розгляду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.07.1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain", заява №11681/85, зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 з високим ступенем зацікавленості повинна була проявляти інтерес про хід розгляду ініційованої нею справи №918/1061/24(450/2292/24), натомість ігнорування останньою судового провадження, відкритого за її позовною заявою, свідчить про недобросовісну поведінку та порушення основоположних засад господарського процесу.

Оскільки явка позивача обов`язковою не визнавалась та з урахуванням того, що ОСОБА_1 завчасно та належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, проте у призначене судове засідання 19.08.2025 року ОСОБА_1 та її представник адвокат Лука Т.М. не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи за їхньої відсутності до суду не подали, суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, для залишення первісного позову ОСОБА_1 без розгляду.

Здійснені судом першої інстанції процесуальні дії повністю узгоджуються з наведеними вище правовими позиціями Верховного Суду та нормами процесуального закону.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині того, що суд першої інстанції безпідставно відмовив представнику відповідача ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про відкладення судового засідання колегія суддів звертає увагу, що відмова у задоволенні вказаного клопотання не була підставою для залишення первісного позову без розгляду, відтак вказані доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Враховуючи вищезазначене, судом першої інстанції правомірно залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків суду не спростовують.

Згідно ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, ухвалу Господарського суду Рівненської області від 20.08.2025 у справі №918/1061/24(450/2292/24) слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Відповідно до положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за апеляційний перегляд ухвали покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 20.08.2025 у справі №918/1061/24(450/2292/24) залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 13.10.2025 р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Тимошенко О.М.