ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2025м. ДніпроСправа № 904/4543/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Іванової Т.В.

за участю секретаря судового засідання Давидової Є.О.

та представників:

від позивача: Дубчак С.Є. (в режимі відеоконференції)

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, Київська область, місто Київ, провулок Несторівський, будинок 3-5; ідентифікацій код 00135390)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Равіо Консалт" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Робоча, будинок 79; ідентифікацій код 40018076)

про стягнення штрафних санкцій за непоставлений товар за договором про закупівлю №13/4784-МТР від 13.11.2024 у загальному розмірі 545 760,00 грн

ВСТАНОВИВ:

І. СУТЬ СПОРУ

1. Стислий виклад позиції позивача

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором поставки №13/4784-МТР від 13.11.2024, яким передбачалося здійснення поставки запасних частин до бурових установок на загальну суму 5 457 600,00 грн у строк до 22.05.2025.

У зв`язку із вказаним у позивача виникло право вимагати від відповідача сплати передбачених п.7.1 договору штрафних санкцій у розмірі 545 760,00 грн, що становить 10% від вартості непоставленого товару.

Таким чином, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача суми штрафних санкцій у розмірі 545 760,00 грн, а також витрат на сплату судового збору у розмірі 6 549,12 грн.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому статтею 165 Господарським процесуальним кодексом України.

З приводу дотримання судом прав відповідача під час розгляду даної справи слід зазначити таке.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Частиною 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Судом з`ясовано, що відповідач має зареєстрований Електронний кабінет в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи. Враховуючи вказане, ухвала суду від 19.08.2025 була направлена учасникам справи засобами електронного зв`язку, а саме:

- відповідачу в його Електронний кабінет в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.

За змістом частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Враховуючи вказане, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала господарського суду від 19.08.2025 вважається врученою відповідачу 21.08.2025, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа в Електронний кабінет відповідача в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (а.с. 65).

Також господарським судом, з метою належного повідомлення відповідача про обставини даної справи, здійснено поштове направлення ухвали суду від 19.08.2025 відповідачу - Товариства з обмеженою відповідальністю "Равіо Консалт" (ідентифікацій код 40018076), за адресою: 49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Робоча, будинок 79, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с. 56-60).

При цьому господарський суд зазначає, що поштова кореспонденція, надіслана на юридичну адресу відповідача зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, повернулася на адресу суду з довідкою АТ "Укрпошта" форми 20 "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 84-88).

Суд зазначає, що у разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15.

Враховуючи викладене, неперебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.

За таких обставин можна дійти висновку, що невручення ухвали суду відбулось через недотримання відповідачем вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Відповідач, у разі незнаходження за своєю офіційною (юридичною) адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

При цьому до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Також, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Так, згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, зокрема, ухвалу господарського суду від 19.08.2025 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/128845620) надіслано судом 20.08.2025, зареєстровано в реєстрі 20.08.2025 та забезпечено надання загального доступу 21.08.2025, тобто завчасно; отже у відповідача були всі дані, необхідні для пошуку та відстеження руху справи, а також поданими у ній заявами по суті справи, а також реальна можливість отримання такої інформації також із вказаного відкритого джерела - у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Так, ухвалою суду від 19.08.2025, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Враховуючи встановлену судом вище дату отримання ухвали суду відповідачем в електронній формі (21.08.2025), граничним строком, з урахуванням частин 1, 2, 4 статті 116 Господарського процесуального кодексу України, для подання відзиву на позовну заяву було 05.09.2025.

Судом враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Отже, станом на 23.09.2025 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг та враховуючи обмеження, пов`язані з запровадженням воєнного стану, закінчився.

Слід зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись за рахунок порушення права позивача на розумність строків розгляду справи судом (на своєчасне вирішення спору судом), що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Беручи до уваги, що відповідач у строк, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2025, не скористався правом на подачу до суду відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

ІІ. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання

15.08.2025 до Господарського суду Дніпропетровської області за допомогою системи "Електронний суд" надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Укрнафта" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Равіо Консалт" про стягнення штрафних санкцій за непоставлений товар за договором про закупівлю №13/4784-МТР від 13.11.2024 в загальному розмірі 545 760,00 грн., відповідно до якої позивач просить суд:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Равіо Консалт" на користь Акціонерного товариства "Укрнафта" штраф за прострочення поставки у розмірі 545 760,00 грн;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Равіо Консалт" на користь Акціонерного товариства "Укрнафта" судові витрати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2025 справу №904/4543/25 передано на розгляд судді Івановій Т.В.

19.08.2025 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання у справі на 09.09.2025 о 12:20 год.

09.09.2025 ухвалою господарського суду відкладено підготовче судове засідання на 23.09.2025 об 11:45 год.

23.09.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу призначити до судового розгляду по суті в засіданні на 07.10.2025 о 14:40 год.

07.10.2025 суд розглянув справу по суті та перейшов до стадії ухвалення рішення.

З приводу належного повідомлення судом відповідача про дату, час та місце судового розгляду слід зазначити таке.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Частиною 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Судом з`ясовано, що відповідач має зареєстрований Електронний кабінет в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи. Враховуючи вказане, ухвала суду від 23.09.2025 була направлена учасникам справи засобами електронного зв`язку, а саме:

- відповідачу в його Електронний кабінет в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.

За змістом частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Враховуючи вказане, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала господарського суду від 23.09.2025 вважається врученою відповідачу 25.09.2025, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа в Електронний кабінет відповідача в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (а.с. 108).

Суд зазначає, що з метою належного повідомлення відповідача про обставини даної справи, на офіційній веб-сторінці Господарського суду Дніпропетровської області 23.09.2025 здійснено оприлюднення оголошення про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, де також оприлюднено зміст резолютивної частини ухвали суду від 23.09.2025 по даній справі (а.с. 103).

Також, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Так, згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, зокрема, ухвалу господарського суду від 23.09.2025 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/130454814) надіслано судом 24.09.2025, зареєстровано в реєстрі 24.09.2025 та забезпечено надання загального доступу 25.09.2025, тобто завчасно; отже у відповідача були всі дані, необхідні для пошуку та відстеження руху справи, а також поданими у ній заявами по суті справи, а також реальна можливість отримання такої інформації також із вказаного відкритого джерела - у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Слід зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

В даному випадку підстави для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні, визначені статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та у статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів

ІІІ. Фактичні обставини справи

Спір у справі виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки №13/4784-МТР від 13.11.2024, предметом якого є поставка запасних частин до мобільних бурових установок на загальну суму 5 457 600,00 грн з ПДВ. Відповідно до умов договору та додатків до нього, строк поставки товару становив 180 190 календарних днів з моменту його підписання, тобто до 22.05.2025 включно.

У порушення умов договору відповідач не здійснив поставку товару у визначений строк, що підтверджує факт прострочення виконання зобов`язання. Пунктом 7.1 договору передбачено відповідальність постачальника у вигляді штрафу в розмірі 10% від вартості непоставленого товару, що становить 545 760,00 грн.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі:

(1) Факт укладення договору поставки №13/4784-МТР від 13.11.2024, його умови.

(2) Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором.

(3) Наявність у позивача права на застосування штрафних санкцій згідно з пункту 7.1 договору у розмірі 545 760,00 грн.

1. Укладення договору поставки №13/4784-МТР від 13.11.2024, його умови.

13.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "НГ технологія", яке в подальшому змінило своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Равіо Консалт" (державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу відповідача відбулася 13.05.2025 о 09:26:05, №029083494), як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрнафта", як покупцем, укладено договір про закупівлю №13/4784-МТР (далі договір, а.с. 7-12), відповідно до умов пункту 1.1. якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупця у погоджені сторонами строки запасні частини до мобільних бурових установок (важких підіймачів)) (далі - товар), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити такий товар на умовах цього договору.

Згідно із пунктом 2.1 договору номенклатура, кількість, ціна, умови гарантії, а також строк, місце та умови поставки товару визначені у специфікації до даного договору, яка підписується уповноваженими представниками сторін, що є Додатком № 1 до цього договору та є його невід`ємною частиною.

Відповідно до додатку №1 до договору поставки №13/4784-МТР від 13.11.2024 "Специфікація", постачальник зобов`язався поставити покупцю:

- два циліндри 2гої секції приймача IRI-125, виробництва National Oilwell Varco UK Ltd. США, строком поставки від 180 до 190 календарних днів з моменту підписання договору, за ціною 1 231 000,00 грн без ПДВ;

- два Гук кардана End Yoke (1810), виробництва Oleum Equipment Inc. США, строком поставки від 180 до 190 календарних днів з моменту підписання договору, за ціною 146 418,00 грн без ПДВ;

- шістнадцять шайб кардана привода ротора losk washer, виробництва National Oilwell Varco UK Ltd. США, строком поставки від 180 до 190 календарних днів з моменту підписання договору, за ціною 416,00 грн без ПДВ;

- один пневмоциліндр аварійної зупинки двигуна, виробництва Oleum Equipment Inc. США, строком поставки від 180 до 190 календарних днів з моменту підписання договору, за ціною 22 395,00 грн без ПДВ;

- два пневмобалони підвіски заднього моста, виробництва National Oilwell Varco UK Ltd. США, строком поставки від 180 до 190 календарних днів з моменту підписання договору, за ціною 61 314,00 грн без ПДВ;

- один комплект гальмівної системи основної лебідки виробництва National Oilwell Varco UK Ltd. США, строком поставки від 180 до 190 календарних днів з моменту підписання договору, за ціною 1 096 690,00 грн без ПДВ;

- один бак охолодження бандажів, виробництва Oleum Equipment Inc. США, строком поставки від 180 до 190 календарних днів з моменту підписання договору, за ціною 1 989 767,00 грн без ПДВ.

Інформація про технічні, якісні та кількісні характеристики товару визначена у додатку №2 до цього договору, який є його невід`ємною частиною (пункт 2.2 договору).

Пунктом 2.12 договору передбачено, що постачальник гарантує:

- товар належить йому на праві власності, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави або іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань постачальника перед будь-якими третіми особами (фізичними, юридичними особами, державними органами і державою), а також не є предметом обтяження чи обмеження, передбаченого законодавством;

- до виробника товару/країни походження товару не застосовані обмежувальні заходи (санкції), передбачені статтею 4 Закону України "Про санкції", та/або санкції, застосовані уповноваженими міжнародними організаціями - ООН, Європейським союзом, та/або санкції, введені в дію уповноваженими на те органами влади Сполучених Штатів Америки, Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, Канади, що забороняють або обмежують діяльність виробника товару/країни походження товару, щодо товару який є предметом цього договору;

- постачальник несе повну відповідальність за ризики настання несприятливих наслідків у разі порушення гарантійних зобов`язань, передбачених цим пунктом.

Ціна товару в договорі визначається в національній валюті України та вказується у специфікації до цього договору (пункт 3.1 договору).

Загальна сума договору становить 5 457 600,00 грн, у тому числі ПДВ 909 600,00 грн (пункт 3.2 договору).

Відповідно до пункту 4.1 договору платежі за даним договором здійснюються покупцем шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у договорі.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що розрахунок за весь товар здійснюється протягом 30 календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін відповідної(-их) видаткової(-их) накладної(-их) та акту(-ів) приймання-передачі товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень).

Сторони узгодили, що будь-які платежі за цим договором здійснюються виключно на банківські рахунки, зазначені сторонами у договорі (пункт 4.3 договору).

Умови поставки, які встановлюються відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс-2020", місце, умови та строки поставки визначаються в специфікації до даного договору (пункт 5.1 договору).

Постачальник зобов`язаний щоразу за 3 календарних днів до дати поставки товару (в тому числі кожної частини/партії товару), письмово сповістити покупця про дату та час надходження товару в погоджений пункт призначення, а також надати інформацію про вантажоперевізника, та іншу інформацію, що необхідна покупцю для прийняття товару (пункт 5.2 договору).

Умовами пункту 5.3 договору визначено, що приймання товару покупцем (в тому числі кожної частини/партії товару) підтверджується шляхом підписання уповноваженими представниками сторін відповідної(-их) видаткової(-их) накладної(-их) та акту (-ів) приймання-передачі товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень).

Відповідно до пункту 5.4 договору датою поставки товару та моментом отримання покупцем товару від постачальника вважається дата підписання сторонами відповідної(-их) видаткової(-их) накладної(-их) та акту(-ів) приймання-передачі товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень).

Прийом товару покупцем за кількістю здійснюється у відповідності до товарно-супровідних документів згідно специфікації, за якістю - у відповідності до технічної документації та інших документів, що підтверджують якість товару (пункт 5.5 договору).

У разі виявлення при прийомі товару відхилень від вимог щодо кількості та/або якості та/або комплектності покупець негайно, але не пізніше 3-х робочих днів повідомляє про це постачальника. У цьому випадку складається акт виявлених недоліків товару, в якому, крім виявлених недоліків, зазначаються строки їх усунення постачальником. Постачальник зобов`язаний усунути недоліки за власний рахунок у строки, зазначені в акті виявлених недоліків товару (пункт 5.6 договору).

Право власності та ризики на товар переходять від постачальника до покупця з моменту підписання сторонами відповідної(-их) видаткової(-их) накладної(-их) та акту(-ів) приймання-передачі товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень) згідно з умовами даного договору (пункт 5.6 договору).

При цьому, товарно-транспортні накладні про приймання товару не є документами, що свідчать про прийом товару (пункт 5.7 договору).

Згідно із пунктом 5.8 договору постачальник разом з товаром (в тому числі на кожну частину/партію товару) зобов`язується передати покупцю наступні документи (перелік документів є орієнтовним та залежить від умов поставки):

- документи, які підтверджують якість кожного виду товару - оригінали або копії, що завірені підписом керівника та печаткою (у разі її застосування) постачальника - в день отримання Товару за місцем поставки (підпункт 5.8.1. договору);

- товарно-транспортну накладну або інший рівнозначний транспортний документ оригінал, що передається в день отримання товару (підпункт 5.8.2. договору);

- документ, що підтверджує гарантійні зобов`язання постачальника - оригінал, що передається в день отримання товару (підпункт 5.8.3. договору);

- видаткова накладна та акт приймання-передачі товару - оригінал, що передається в день отримання товару (підпункт 5.8.4. договору).

Відповідно до пункту 5.9 договору товар (та/або його комплектуючі), що поставляється за цим договором, повинен бути упакований постачальником таким чином, щоб виключити можливість його пошкодження або знищення при транспортуванні.

Товар та/або його комплектуючі, та упаковка до нього(них) повинні бути марковані та позначені необхідною, доступною та достовірною інформацією, передбаченою чинним законодавством України (пункт 5.10 договору).

У разі відсутності на товарі, тарі упаковці або бірці маркування, а також зазначення країни-виробника та дати виготовлення, покупець залишає за собою право відмовитися від прийняття такого товару з відповідним складанням мотивованої відмови від товару. Штрафні санкції за відмову від прийняття Товару, при вищевказаних обставинах до покупця не застосовуються (пункт 5.11 договору).

Якщо постачальник, на момент закінчення строку поставки товару, який визначений специфікацією, передав покупцю меншу кількість товару, ніж це встановлено цим договором, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від поставленого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми (пункт 5.12 договору).

Умовами пункту 5.13 договору передбачено, що у разі передачі постачальником товару в асортименті, що не відповідає умовам цього договору, покупець має право відмовитися від його прийняття та оплати, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Якщо постачальник передав покупцю частину товару, асортимент якого відповідає умовам цього договору, і частину товару з порушенням асортименту, покупець має право на свій вибір:

- прийняти частину товару, що відповідає умовам договору, і відмовитися від решти товару;

- відмовитися від усього товару та вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми в повному обсязі;

- вимагати заміни частини товару, що не відповідає асортименту, товаром в асортименті, який визначено в специфікації до цього договору.

Відповідно до пункту 5.14 договору у випадку передачі постачальником товару неналежної якості, або у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявлялися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від постачальника за своїм вибором:

- безоплатного усунення недоліків товару;

- відшкодування витрат на усунення недоліків товару;

- розірвати цей договір в односторонньому порядку, передбаченому цим договором, а у разі сплачених покупцем коштів - вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

- вимагати заміни товару на товар належної якості.

Підписанням цього договору сторони встановлюють, що особи, які будуть підписувати видаткові накладні, та акти приймання-передачі товару податкові накладні, товарно-транспортні накладні про приймання товару, повинні мати відповідні повноваження на таке підписання. У випадку відсутності відповідних повноважень у особи, яка підписала від імені постачальника вищезазначені документи, покупець має право не сплачувати поставлений постачальником товар та відмовитися від його приймання.

При недотриманні постачальником строків поставки товару, постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 5% вартості несвоєчасно поставленого товару за прострочення до 30 днів та 10% вартості несвоєчасно поставленого товару - за прострочення 30 днів і більше. У випадку непоставки товару постачальник сплачує покупцю 10% вартості непоставленого товару (пункт 7.1 договору).

У випадку, якщо невиконання умов цього договору сталося з вини постачальника, покупець має право розірвати договір в односторонньому порядку, встановленому в підпункті 11.2.1. пункті 11.2. цього договору (пункт 7.5 договору).

Договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін (шляхом проставлення власноручного підпису або накладання електронних підписів, у залежності від форми складання договору: паперовій чи у формі електронного документу відповідно) та діє до 01.07.2025 (пункт 11.1 договору).

Закінчення строку дії цього договору не звільняє жодну зі сторін договору від виконання своїх зобов`язань по договору та від відповідальності за його порушення (невиконання та/або неналежне виконання), яке мало місце під час дії цього договору (пункт 11.2 договору).

Судом встановлено, що у вказаному договорі сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, встановлених законом для даного виду договорів, отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання.

У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним даного договору чи визнання неукладеним в певній частині. Також відсутні докази про розірвання такого договору.

2. Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором.

Як вбачається з матеріалів справи і як вказано вище, 13.11.2024 між позивачем та відповідачем укладено договір про закупівлю №13/4784-МТР.

Умови поставки, які встановлюються відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс-2020", місце, умови та строки поставки визначаються в специфікації до даного договору (пункт 5.1 договору).

Згідно із специфікацією (а.с. 11) до договору договір про закупівлю №13/4784-МТР від 13.11.2024 сторонами визначено, що строк поставки від 180 до 190 календарних днів з моменту підписання договору.

Отже, враховуючи, що договір підписаний сторонами 13.11.2024, визначений сторонами строк поставки товару 190 календарних днів, поставка товару мала відбутися до 22.05.2025 (четвер) включно.

Як зазначає позивач, станом на день звернення з позовом до суду відповідачем умови договору щодо своєчасної та повної поставки товару не виконані.

3. Наявність у позивача права на застосування штрафних санкцій згідно з пункту 7.1 договору у розмірі 545 760,00 грн.

Відповідно до пункту 7.1 договору при недотриманні постачальником строків поставки, постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 5% від вартості непоставленого в строк товару за прострочення до 30 днів та 10% - за прострочення 30 днів і більше. У випадку непоставки товару постачальник сплачує покупцю 10% вартості непоставленого товару.

Як вказано вище, в порушення пункту 5.1 договору, додатку №1 до договору, поставку товару не здійснено.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою.

Згідно із частиною 1 статті 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Як зазначалося, пунктом 6.1 Договору встановлений штраф.

Частиною 2 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до представленого позивачем в позовній заяві розрахунку (а.с. 2 на звороті), розрахунок штрафних санкцій за поставку товару з порушенням термінів складає: 5 457 600,00 грн х 10% = 545 760,00 грн, де 5 457 600,00 грн - вартість непоставленого товару; 10% - розмір штрафу згідно з пунктом 7.1 договору.

Отже, сума штрафних санкцій за порушення договору становить 545 760,00 грн.

Суд зазначає, що відповідач не надав суду доказів сплати даної заборгованості та контррозрахунку.

ІV. МОТИВИ СУДУ

1. Норми права, які застосував суд. Позиції Верховного Суду щодо застосування норм права, які підлягають врахуванню

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою.

Згідно із частиною 1 статті 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Як зазначалося, пунктом 6.1 Договору встановлений штраф.

Частиною 2 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із статтею 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов`язання, є нікчемним.

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до приписів статті 664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору (постанови Верховного Суду від 5.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17, від 30.11.2021 у справі №913/785/17 та від 07.06.2023 у справі №906/540/22).

Верховний Суд у постанові від 07.06.2023 у справі №906/540/22 наголосив на тому, що посилання на форс-мажор як на обставину, що звільняє від відповідальності за порушення договірних зобов`язань, є правом сторони, яка допустила таке порушення. Контрагент (кредитор) не повинен доводити існування форс-мажору у іншої сторони, якщо вона на це не посилалася. Контрагент (кредитор) має доводити факт порушення самого договірного зобов`язання боржником, а не причини, внаслідок яких це відбулося (форс-мажорні обставини).

2. Оцінка судом доказів та позицій сторін

17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 №132-IX, яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України і змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Таким чином, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановляння законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Суд встановив, що 13.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "НГ технологія", яке в подальшому змінило своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Равіо Консалт" (державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу відповідача відбулася 13.05.2025 о 09:26:05, №029083494) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрнафта" укладено договір про закупівлю №13/4784-МТР.

Умови поставки, які встановлюються відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс-2020", місце, умови та строки поставки визначаються в специфікації до даного договору (пункт 5.1 договору).

Згідно із специфікацією (а.с. 11) до договору договір про закупівлю №13/4784-МТР від 13.11.2024 сторонами визначено, що строк поставки від 180 до 190 календарних днів з моменту підписання договору.

Отже, враховуючи, що договір підписаний сторонами 13.11.2024, визначений сторонами строк поставки товару 190 календарних днів, поставка товару мала відбутися до 22.05.2025 (четвер) включно.

Станом на день звернення з позовом до суду відповідачем умови договору щодо своєчасної та повної поставки товару не виконані, матеріали справи не містять відповідних доказів на підтвердження належного виконання договору поставки відповідачем.

Відповідно до пункту 7.1 договору при недотриманні постачальником строків поставки, постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 5% від вартості непоставленого в строк товару за прострочення до 30 днів та 10% - за прострочення 30 днів і більше. У випадку непоставки товару постачальник сплачує покупцю 10% вартості непоставленого товару.

Як вказано вище, в порушення пункту 5.1 договору, додатку №1 до договору, поставку товару не здійснено.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою.

Згідно із частиною 1 статті 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Як зазначалося, пунктом 6.1 Договору встановлений штраф.

Частиною 2 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до представленого позивачем в позовній заяві розрахунку (а.с. 2 на звороті), розрахунок штрафних санкцій за поставку товару з порушенням термінів складає: 5 457 600,00 грн х 10% = 545 760,00 грн, де 5 457 600,00 грн - вартість непоставленого товару; 10% - розмір штрафу згідно з пунктом 7.1 договору.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок позовних вимог, суд зазначає що він є обґрунтованим та арифметично вірним. Отже, сума штрафних санкцій за порушення договору становить 545 760,00 грн.

Суд також зазначає, що відповідач не надав суду доказів сплати даної заборгованості та контррозрахунку.

Господарський суд бере до уваги, що відповідач не заявляв про наявність обставин непереборної сили (форс-мажору), які могли б вплинути на належне виконання зобов`язань за договором поставки.

Суд зауважує, що відповідно до частини першої статті 614 Цивільного кодексу України, боржник звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо доведе, що таке порушення сталося не з його вини. Водночас обов`язок доведення відсутності вини покладається саме на боржника.

У цій справі відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що порушення умов договору сталося з причин, що не залежать від його волі. Зокрема, відповідач не навів обставин, які б свідчили про вжиття ним усіх можливих заходів для належного виконання зобов`язань або мінімізації шкоди у разі неможливості виконання, як це передбачено частиною третьою статті 614 Цивільного кодексу України.

Натомість матеріали справи свідчать про відсутність будь-яких активних дій з боку відповідача щодо інформування позивача, забезпечення альтернативного способу отримання товару, що унеможливлює визнання його дій сумлінними. Відтак, підстави для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання відсутні.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення 545 760,00 грн штрафу є обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку із чим підлягають задоволенню.

V. Висновки Суду

Суди зобов`язані належно мотивувати свої рішення для забезпечення права сторін на справедливий розгляд та суспільного контролю за правосуддям. При цьому не вимагається відповідати на кожен аргумент сторін: достатньо викласти мотиви у межах конкретних обставин справи, з урахуванням характеру рішення.

На підставі встановлених судом фактичних обставин та досліджених доказів, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Позивач обрав належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України.

З викладеного, з огляду на наявні в матеріалах докази, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог повністю та стягнення з відповідача на користь позивача 545 760,00 грн штрафу.

VІ. Судові витрати

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Укрнафта" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Равіо Консалт" про стягнення штрафних санкцій за непоставлений товар за договором про закупівлю №13/4784-МТР від 13.11.2024 у загальному розмірі 545 760,00 грн - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Равіо Консалт" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Робоча, будинок 79; ідентифікацій код 40018076) на користь Акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, Київська область, місто Київ, провулок Несторівський, будинок 3-5; ідентифікацій код 00135390) 545 760,00 грн (п`ятсот сорок п`ять тисяч сімсот шістдесят гривень 00 копійок) штрафу та 6 549,12 грн (шість тисяч п`ятсот сорок дев`ять гривень дванадцять копійок) судових витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із частиною 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 07.10.2025

Суддя Т.В. Іванова