ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/3456/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ІВА ЛОДЖИСТІК

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІДЕР-СЕРВІС

про стягнення 44328,76 грн

До суду 27.08.2025 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ІВА ЛОДЖИСТІК до Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІДЕР-СЕРВІС про стягнення 44328,76 грн, з яких- 36000грн за послуги з перевезення автомобільним транспортом за маршрутом Рені-Одеса 09.02.2024, 6662,58грн інфляційних та 1666,18грн 3% річних.

Ухвалою від 01.09.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без призначення засідань. Встановлено відповідачу строк протягом 15 днів з дня отримання ухвали подати відзив.

Відповідач отримав ухвалу 01.09.2025 в електронному кабінеті після 17 години.

23.09.2025, з порушенням строку, відповідач подав відзив, в якому не погоджується з позовом.

Оскільки відзив подано з порушенням встановленого строку, то суд залишає його без розгляду відповідно до ст. 118 ГПК України.

25.09.2025 позивач подав відповідь на відзив.

Згідно з ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, суд

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІВА ЛОДЖИСТІК» (Експедитор, Позивач) в позовній заяві зазначає, що ним для Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер - Сервіс» (Клієнт, Відповідач) було надано послуги з перевезення автомобільним транспортом за маршрутом місто Рені місто Одеса 09.02.2024. За посиланнями позивача, замовлення вищезазначених послуг відбувалось засобами телефонного зв`язку з представником Відповідача Студницьким Русланом Анатолієвичем.

Позивач зазначає, що з метою виконання попередніх домовленостей, позивачем на електронну адресу Відповідача було направлено проєкт договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 05.02.2024 № 07/02/2024 ЛС.

В п. 1.1 договору зазначено, що позивач за дорученням відповідача надає йому послуги з організації автомобільного (або змішаного) перевезення вантажів та комплекс послуг, пов`язаних з проведенням взаєморозрахунків, контролем та проходженням вантажів та інше за рахунок відповідача. При організації перевезення позивач має право залучати до виконання транспортних послуг третю особу.

В п. 3.1-3.2 договору зазначено, що замовник зобов`язується проводити оплату послуг на підставі виставлених рахунків, в супроводі двох екземплярів оригіналів товаротранспортної накладної CMR з відміткою вантажоотримувача про прийняття вантажу. Виставлений рахунок підлягає сплаті після підписання акту виконаних робіт, який є підтвердженням виконання послуг. Оплата проводиться в гривнях протягом 5 робочих днів після дати реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та після отримання замовником підписаного обома сторонами акту виконаних робіт.

Наданий до матеріалів справи договір про надання транспортно-експедиційних послуг від 05.02.2024 № 07/02/2024 ЛС відповідачем не підписаний.

Однак, позивач не надав доказів надіслання проєкту договору на електронну пошту відповідача.

При цьому, позивач виставив відповідачу рахунок № 11 від 09.02.2024 (а.с. 21) на суму 56356,05грн, в якому є посилання на договір № 07/02/2024 ЛС від 05.02.2024 і зазначено такі послуги:

- Послуги транспортного перевезення за маршрутом Рені-Одеса конт. MEDU 3934647 -18785,35грн,

- Послуги транспортного перевезення за маршрутом Рені-Одеса конт.TRHU 2180847- 18785,35грн,

- Послуги транспортного перевезення за маршрутом Рені-Одеса конт. TCKU 2346462 -18785,35грн.

Платіжною інструкцією від 08.03.2024 № 1963 відповідач частково сплатив позивачу 20356,05грн згідно рахунку № 11 від 09.02.2025.

Отже, заборгованість відповідача становить 36000грн.

Станом на час звернення позивача з позовом 27.08.2025 був чинний Господарський кодекс України.

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ст. 181 ГК України господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України:

- назву документа (форми);

- дату складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Згідно з абз. 1 п. 2.5. Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.95 № 88, документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства. Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Позивачем на підтвердження надання відповідачу послуг перевезення надано до матеріалів справи три міжнародних товарно-транспортних накладних CMR, в яких перевізником зазначено ТОВ «Транспортна компанія БЛАСКО».

У графі «Знаки номеру» зазначено в цих накладних контейнери MEDU 3934647, TRHU 2180847 та TCKU 2346462 (тобто ті самі, що і в рахунку № 11 від 09.02.2024). Вибуття вантажу зазначено 09.02.2024, місце завантаження Рені Україна; є відмітка, що вантаж отримано вантажоотримувачем - ТОВ «АТБ-МАРКЕТ».

Отже, суд дійшов висновку, що сторонами укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг у спрощений спосіб шляхом виставлення позивачем відповідачу рахунку від 09.02.2024 та часткової оплати його відповідачем платіжною інструкцією №1963 від 08.03.2024.

Позивачем підтверджено надання транспортно-експедиційних послуг трьома міжнародними товарно-транспортними накладними CMR, про що зазначено вище .

Згідно з ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Статтею 929 ЦК України передбачено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником.

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами

Частиною 1 статті 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язання закріплені і в статті 526 ЦК України.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Суд зауважує, що в рахунку № 11 від 09.02.2024 не зазначено строк оплати.

Позивачем додано до позову акти наданих послуг № 11, 12, 13 від 09.02.2024 на загальну суму 56356,05грн, але вони не підписані відповідачем.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що позивач надіслав на адресу відповідача з описом вкладення (а.с. 31) вимогу від 22.07.2025, рахунок № 11 від 09.02.2025 на суму 56356,05грн, 3 акти наданих послуг від 09.02.2024 та товаротранспортних накладних, платіжне доручення від 08.03.2024 на суму 20356,05грн та акт звірки розрахунків.

Зазначене поштове відправлення 266 повернулось до позивача через відмітку пошти 09.08.2025 «закінчення строку зберігання».

Вимоги від 22.07.2025 позивач до матеріалів справи не надав.

При цьому, суд виходить з того, згідно з п. 1.7 постанови пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Отже, днем пред`явлення вимоги є 09.08.2025 дата здійснення підприємством зв`язку повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення. Тому відповідач мав сплатити основний борг в семиденний строк відповідно до ст. 530 ЦК України, тобто до 16.08.2025 включно.

Статтею 254 ЦК України передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Оскільки, 16.08.2025 є вихідним днем (субота), то останнім днем для виконання зобов`язання відповідачем був 18.08.2025.

Відповідач не надав суду доказів сплати, а також не надав заперечень щодо наявності в нього заборгованості перед позивачем за отримані послуги в сумі 36000грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення 36000грн основного боргу підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить у зв`язку з простроченням оплати стягнути з відповідача 6662,58грн інфляційних та 1666,18грн 3% річних за період з 09.02.2024 по 25.08.2025.

За приписами статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Оскільки зобов`язання щодо сплати 36000грн повинно було виконане відповідачем в строк до 18.08.2025 включно, то відповідно прострочення оплати має місце з наступного дня.

Однак, позивач не врахував зазначеного, тому розрахунок інфляційних і річних здійснений ним неправильно.

Суд зробив власний розрахунок інфляційних та 3% річних за період з 19.08.2025 по 25.08.2025:

Розрахунок здійснюється за формулою:

ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )

ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

......

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період

IIc = 1.00000000

Інфляційне збільшення:

36 000,00 x 1.00000000 - 36 000,00 = 0,00 грн.

3% річних

Розрахунок здійснюється за формулою:

Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де

С - сума заборгованості,

Д - кількість днів прострочення.

Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 19/08/2025 до 25/08/2025 36 000,00 x 3 % x 7 : 365 : 100720,71 грн.
Всього розмір 3% річних становить 20,71грн, який підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, заявлений позивачем позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку задовольнити позовні вимоги частково.

Позивач надав докази сплати 3028грн судового збору.

Однак, оскільки позов було подано до суду через підсистему Електронний суд, то позивач мав сплатити відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» 2422,40грн судового збору.

Відповідно до ч. 1, 9 ст. 129 ГПК України судові витрати в розмірі сплаченого судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог 2422,4/44328,76*36020,71грн=1968,40грн.

На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст.ст. 129, 232-240, 243, Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІДЕР-СЕРВІС (код 34379917, с. Усатове Одеського району Одеської області, вул. Приміська, 14в) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ІВА ЛОДЖИСТІК (код 44477986, м. Одеса, вул. Героїв Оборони Одеси, 48, кв. 58) 36000грн основного боргу, 20,71грн 3% річних та 1968,40грн витрат зі сплати судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06 жовтня 2025 р.

Суддя В.В. Литвинова