ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

13.10.2025м. ДніпроСправа № 904/5761/25

За заявою Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про забезпечення позову у справі

за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА ГРІНВЕЙ", м. Дніпро

про стягнення безпідставно збережених коштів

Суддя Назаренко Н.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дніпровська міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА ГРІНВЕЙ" кошти у розмірі 11 518 726,19 грн., набутих без достатньої правової підстави, внаслідок несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:054:0003.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як власник нерухомого майна, яке розташоване на спірній земельній ділянці, з 2023 по теперішній ча, не уклавши відповідних договорів оренди з позивачем, та не здійснивши реєстрації такого права, фактично користувався цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

Разом із позовом, Дніпровська міська рада подала заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА ГРІНВЕЙ» (), а також на грошові кошти, що обліковуються на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА ГРІНВЕЙ» (), у межах суми стягнення в розмірі 11 518 726,19 грн., до набрання рішенням по справі законної сили.

Свою заяву Дніпровська міська рада обґрунтовує тим, що за наслідками обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :04:054:0003 встановлено: «Доступ до земельної ділянки: обмежений. Територія охороняється фізичними особами та службовими собаками. Земельна ділянка по периметру огороджена парканом з металопрофільних листів, сітки рабиці, залізобетонних плит, капронової сітки та об`єднує в собі будівлі та споруди, розташовані за адресою: вул. Старочумацька, 8Д. вул. Старочумацька, 8М (інформація про адресу встановлена відповідно до довідки від 15.10.2005 № 77 міського комунального підприємства «Земград» Дніпропетровської міської ради), вул. Старочумацька, 8Н (інформація про адресу встановлена відповідно до довідки від 28.11.2011 № 323 міського комунального підприємства «Земград» Дніпропетровської міської ради). Основний в`їзд на земельну ділянку здійснюється зі сторони вул. Петра Яцика, два додаткові, які обмежено автоматичними шлагбаумами, знаходяться з боку вул. Старочумацької. На території земельної ділянки розташовані об 'єкти нерухомого майна (відповідно до графічної схеми додатка): одна триповерхова будівля з пінобетонних блоків, одноповерхова капітальна адміністративна будівля, одноповерхова капітальна адміністративна будівля, вісім одноповерхових будівель та споруд, обшитих темно-сірим профнастилом, три малих архітектурних форми (схожі на навіси під баки для твердих побутових відходів), а також: зведено один фундамент з металевими опорами, на якому складовано палети з тротуарною плиткою.

Територія земельної ділянки замощена тротуарною плиткою, в центрі якої нанесено горизонтальну розмітку паркувального майданчику.

Уздовж над ділянкою, візуально посередині, пролягають високовольтні лінії електропередачі, металеві опори яких знаходяться на земельній ділянці».

Вищезазначена інформація міститься в акті обстеження інспекції з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради від 13.05.2025 №0230.

У свою чергу, відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно з`ясовано, що на земельній ділянці за адресою: м. Дніпро, вул. Старочумацька, 8 Д розташовані нежитлові будівлі, які складаються з: літ.А-1 - будівля складу, загальною площею 150,0 кв.м., літ.а1-ґанок, літ.а2-ганок, літ.а3-ганок; літ. Б-1 - будівля складу, загальною площею 600,0 кв.м.; літ.В-1 - вбиральня, загальною площею 19,2 кв.м., літ.в1-ґанок. Власником яких з 03.08.2023 є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІРМА ГРІНВЕЙ» на підставі акту приймання-передачі, серія та номер: 1304, 1305 від 03.08.2023, видавник: Караєв Джейхун Аріф Огли; рішення органу або особи, уповноважених установчими документами юридичної особи або законом, Протоколу загальних зборів Учасників, серія та номер: 2/23, виданого 03.08.2023, видавник: ТОВ «ФІРМА ГРІНВЕЙ»; згоди співвласника (співвласників), серія та номер: 1299, виданої 03.08.2023, видавник: Алієва Мехрібан Юсиф кизи; Технічного паспорту (Витяг з ЄДЕССБ), серія та номер: ТЮ 1:6431 -2518-2510-0751, виданого 20.10.2023, видавник: ЄДЕССБ. За адресою: м. Дніпро, вул. Старочумацька, 8 М розташовані літ.А-Торгівельні приміщення площею 376,6 кв.м., літ.Б-Торгівельні приміщення площею 376,6 кв.м., літ.В-Торгівельні приміщення площею 331,0 кв.м., І-замощення. Власником яких з 02.08.2023 є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІРМА ГРІНВЕИ» на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер: 1285 від 02.08.2023, видавник: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. За адресою: м. Дніпро, вул. Старочумацька, 8 Н розташовані літ.А-Торгівельні приміщення площею 930,0 кв.м., літ.Б-Торгівельні приміщення площею 1682,1 кв.м., літ.В-Торгівельні приміщення площею 150,0 кв.м., літ.Г-Торгівельні приміщення площею 400,0 кв.м. Власником яких з 04.10.2023 є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІРМА ГРІНВЕЙ» на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер: 1718, виданий 04.10.2023, видавник: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В.

Зважаючи на викладене, ТОВ «ФІРМА ГРІНВЕЙ» з 2023 року по теперішній час користується земельною ділянкою з кадастровим номером :04:054:0003, на якій знаходяться належні йому на праві власності об`єкти нерухомості.

Заявник вказує, що, виходячи із вимог ст. 83 Земельного кодексу України, презюмується належність земельних ділянок на території міста Дніпро територіальної громади міста з визначенням її власником Дніпровської міської ради.

Таким чином, Дніпровська міська рада, як розпорядник земельних ділянок комунальної власності на території міста Дніпра, є суб`єктом, уповноваженим на здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель на території міста Дніпра, та зобов`язана здійснювати захист комунальних майнових прав.

Дніпровською міською радою встановлено, що Відповідач, безпідставно користується земельною ділянкою з кадастровим номером :04:054:0003, розташованою за адресою: вул. Старочумацька, 8Д, 8М, 8Н у м. Дніпрі. Отже, останнім безпідставно збережено кошти в розмірі орендної плати за використання земельної ділянки.

Внаслідок чого вбачається спір між Дніпровською міською радою та ТОВ «ФІРМА ГРІНВЕЙ», оскільки останнім безпідставно збережено кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки.

Предметом позову є вимога Дніпровської міської ради про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА ГРІНВЕЙ» коштів, набутих без достатньої правової підстави, внаслідок несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою.

Заявник стверджує, що грошові кошти можуть бути виведені з рахунків відповідача, що в подальшому, за умови задоволення позовної заяви, може ускладнити виконання рішення суду. З огляду на викладене, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення по справі та не виключається, що для відновлення його прав та інтересів необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Отже, виконання судового рішення в цій справі (за умови задоволення позовних вимог) безпосередньо залежить від того, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів. У випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача у будь-який момент як розпорядитися коштами, що знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що у майбутньому ускладнить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За наведених умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача у будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Ураховуючи викладене, Позивач вважає за доцільне застосувати захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно та кошти на рахунках відповідача в межах суми стягнення, до набрання рішенням по справі законної сили в межах суми стягнення, до набрання рішенням по справі законної сили.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 Господарського процесуального кодексу України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності з частиною 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1).

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом ( частини 3 ст. 13 ГПК України ).

Верховний Суд звертав увагу, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Водночас, накладення арешту на майно не має стосуватися саме майна, яке належить до предмета спору.

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Такого висновку дійшла об`єднана палата Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду в постанові від 03.03.2023 у справі №905/448/22, і на нього послався суд апеляційної інстанцій у цій справі.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 06.12.2023 у справі №917/805/23, від 11.10.2023 у справі №916/409/21, від 15.09.2023 у справі №916/2359/23, від 08.08.2023 у справі №922/1344/23, від 27.04.2023 у справі №916/3686/22, від 22.04.2024 у справі №922/3929/23, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.07.2024 у справі 910/6287/23, від 07.01.2025 у справі № 910/1/21, що свідчить про усталеність судової практики з цього питання.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.06.2022 у справі № 908/2382/21 дійшов висновку про необхідність відступити від висновків щодо застосування, зокрема, статті 137 Господарського процесуального кодексу України про неможливість накладення арешту на (нерухоме) майно відповідача в порядку забезпечення позову про стягнення коштів, викладених у низці постанов Верховного Суду.

Подібні висновки про те, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

Частиною 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами.

Суд враховує, що обраний заявником вид забезпечення позову не призводить до невиправданого обмеження майнових прав майбутнього відповідача, оскільки майно фактично залишиться у володінні та користуванні титульного власника (майбутнього відповідача), а буде обмежено лише можливість розпоряджатися ним.

За таких обставин, з метою забезпечення реального захисту порушених прав та інтересів позивача у майбутньому, заява Дніпровської міської ради підлягає задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 910/12404/21).

Верховний Суд неодноразово наголошував (у т.ч. в постановах від 09.12.2020 у справі №910/9400/20, від 21.12.2020 у справі №910/9627/20) на необхідності конкретизації заходів забезпечення позову в аспекті співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Однак накладення арешту як на кошти, так і на майно відповідача, причому окремо на те, і на інше - у повній сумі спору (по 11 518 726,19 грн), матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог (і за рахунок коштів, і за рахунок майна), що також суперечить наведеним вимогам закону стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

За умови неможливості встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать майбутньому відповідачу і знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, для задоволення вимог про стягнення 11 518 726,19 грн. доцільно буде накласти арешт на майно майбутнього відповідача саме у межах суми, яка була б достатньою для такого стягнення у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто лише в межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 07.05.2025 у справі №904/620/25.

Таким чином, заява позивача про вжиття забезпечення позову підлягає задоволенню шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача у межах суми майбутнього позову 11 518 726,19 грн.

Верховний Суд у постанові № 918/124/23 від 29.06.2023 звернув увагу, що забезпечення позову є підтримання "status quo", поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кюблер проти Німеччини" (заява №32715/06). У зв`язку з цим вжиття відповідних заходів забезпечення позову матиме наслідком збереження існуючого станом на момент подання заяви стану - збереження спірної частки у статутному капіталі у власності відповідача. Тому відсутні підстави вважати, що права відповідачів та баланс інтересів будуть порушені.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Н. проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Таким чином Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Отже, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого судового рішення, що повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Частиною 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

У частині 1 статті 141 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

У даному випадку суд не вбачає підстав задля застосовування зустрічного забезпечення з огляду на те, що відповідні заходи не призведуть до негативних наслідків для відповідача чи інших осіб, та спрямовані на те, щоб не допустити перехід права власності до третіх осіб, що унеможливить виконання можливого рішення у даній справі та призведе до необхідності звернення до суду з іншими позовами, більше того, такі заходи носять тимчасовий характер, що є адекватною мірою та балансом інтересів сторін у такій ситуації.

Аналогічні позиції щодо такого питання викладені у постановах Верховного Суду у справі № 916/870/18 від 15.01.2019 та № 916/73/19 від 27.06.2019.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 145 ГПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись статті 136-140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Дніпровської міської ради про забезпечення позову задовольнити .

Накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА ГРІНВЕЙ" (49074, м. Дніпро, вул. Старочумацька, буд. 8М, ) та на грошові кошти, що обліковуються на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА ГРІНВЕЙ" (49074, м. Дніпро, вул. Старочумацька, буд. 8М, ), в межах суми стягнення в розмірі 11 518 726,19 грн. до набрання рішенням по справі законної сили.

Стягувачем за даною ухвалою є: Дніпровська міська рада (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75, ).

Боржником за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІРМА ГРІНВЕЙ" (49074, м. Дніпро, вул. Старочумацька, буд. 8М, )

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття 13.10.2025.

Ухвала, як виконавчий документ, може бути пред`явлена до примусового виконання до 14.10.2028.

Ухвала може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Н.Г. Назаренко