ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року Справа № 903/589/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Гудак А.В.

суддя Петухов М.Г.

суддя Олексюк Г.Є.

без повідомлення учасників справи

за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Штурби Олександра Олександровича на рішення Господарського суду Волинської області від 15.08.2025 у справі №903/589/25 (суддя Слободян О. Г., м.Луцьк, повний текст складено 15.08.2025)

за позовом Фізичної особи-підприємця Штурби Олександра Олександровича

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Імперія Жирів

про стягнення 47631грн 48 коп

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа- підприємець Штурба Олександр Олександрович звернувся до суду з позовом про стягнення з ТОВ Імперія Жирів (відповідача) 47631, 48 грн заборгованості по виплаті винагороди за фактично надані послуги. Також просить стягнути з відповідача 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно умов агентського договору від 01.03.2024 №01.03.24 в частині виплати винагороди за фактично надані послуги.

Рішенням господарського суду Волинської області від 15 серпня 2025 року у справі №903/589/25 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням фізична особа-підприємець Штурба Олександр Олександрович звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від 15 серпня 2025 року у справі №903/589/25 повністю та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Імперія жирів» на користь фізичної особи-підприємця Штурби Олександра Олександровича 47 631,48 грн (сорок сім тисяч шістсот тридцять одну гривню 48 копійок) заборгованості за агентським договором №01.03.24 від 01.03.2024 року. Стягнути на користь фізичної особи-підприємця Штурби Олександра Олександровича судові витрати. Скаржник вважає, що судом першої інстанції : проігноровано положення додаткової угоди №2 від 01.03.2024 року, яка є невід`ємною частиною агентського договору і прямо встановлює фіксований розмір агентської винагороди у 1% від продажу реалізованої продукції на закріпленій території, оскільки, відповідачем здійснювалась неправомірна одностороння зміна умов, а саме, ТОВ «Імперія жирів» самостійно визначав винагороду в інших розмірах (наприклад, 0,4%, 0,8%), без погодження з позивачем; судом помилково зроблено висновок, що підписання актів прийому-передачі виконаних робіт та агентських розрахункових відомостей агентом означає його згоду з довільним розміром винагороди і відмову від права на повне отримання винагороди; не взято до уваги, що апелянт надавав вимоги та розрахунки щодо суми недоплати , які відповідач не спростував.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи у складі головуючий суддя Гудак А.В., суддя Петухов М.Г., суддя Олексюк Г.Є.

Листом №903/589/25/4627/25 від 29 серпня 2025 року матеріали справи витребувано з Господарського суду Волинської області.

09 вересня 2025 року матеріали справи №903/589/25 надійшли до апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Штурби Олександра Олександровича на рішення Господарського суду Волинської області від 15.08.2025 у справі №903/589/25. Повідомлено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбуватиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

17 вересня 2025 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія жирів" через підсистему "Електронний суд" надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач заперечив доводи апеляційної скарги та вважає, що рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абзацу 1 частини 10 статті 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Приписами частини 13 статті 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абзац 2 частини 10 статті 270 ГПК України).

Враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин, відсутність клопотань про розгляд апеляційної скарги у даній справі в судовому засіданні з повідомленням учасників справи від учасників справи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Штурби Олександра Олександровича на рішення Господарського суду Волинської області від 15.08.2025 у справі №903/589/25 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 01 березня 2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Імперія жирів» (далі - підприємство) в особі генерального директора Оксани Мариненко та Фізичною особою-підприємцем Штурбою Олександром Олександровичем (далі - агент) укладено агентський договір №01.03.24. (далі договір) (а.с. 9).

Згідно п.1.1. договору агент за винагороду зобов`язується здійснити пошук клієнтів і сприяти укладенню правочинів із покупцями від імені та за рахунок підприємства із продажу продукції підприємства, а підприємство зобов`язується своєчасно оплачувати послуги агента.

Пунктом 1.6. договору визначено, що за виконання своїх обов`язків за цим договором агент отримує від підприємства винагороду.

Розрахунковим періодом по цьому договору є календарний місяць, згідно п.1.8. договору.

Відповідно до п. 3.1.1, 3.1.6 договору підприємство зобов`язується виплатити агенту винагороду за фактично надані послуги (вартість послуг указується в розділі 4 договору) протягом 5 (банківських) днів із моменту отримання акту наданих послуг від агента. Підприємство зобов`язується самостійно розраховувати винагороду агента та підготувати агентську розрахункову відомість ( додаток № 2 до договору).

Згідно з умовами договору підприємство зобов`язується використовувати (повністю чи частково) нараховану винагороду на погашення збитків, заподіяних агентом підприємству неналежним виконанням своїх обов`язків за цим договором. Підприємство має право в будь-який час припинити повноваження агента, що спричиняє припинення договору (пункти 3.1., 3.3. договору).

Порядок розрахунку винагороди агента за надані послуги, відповідно до пунктів 4.1.- 4.5. договору вказується в додатку №2 до договору. Розмір винагороди розраховується підприємством самостійно і вказується в агентській розрахунковій відомості (додаток №2 до договору), що подається агенту. При цьому агент має право на отримання копій первинних документів для звірення розрахунків за проведеними операціями. Підставою для нарахування винагороди агенту є укладені від імені підприємства договори та надходження від покупця на розрахунковий рахунок підприємства в повному обсязі плати за продукцію. Виплата агенту винагороди здійснюється протягом 5 (банківських) днів з моменту підписання акту наданих послуг на поточний рахунок агента. Сума винагороди в акті наданих послуг має відповідати сумі винагороди, вказаній в агентській розрахунковій відомості. Якщо суми винагороди є різними підприємство має право не проводити виплату або виплатити в сумі, вказаній в агентській розрахунковій відомості.

Пунктами 5.1-5.4. договору визначено, що форма агентської розрахункової відомості затверджується додатком №2 до цього договору. Щомісяця до 10-го числа місяця підприємство складає агентську розрахункову відомість за послуги надані агентом у попередньому місяці. Агентська розрахункова відомість готується у двох примірниках по одному примірнику для кожної із сторін. До 15-го числа місяця агент зобов`язаний з`явитись в бухгалтерію підприємства для погодження агентської розрахункової відомості. В разі відмови від підписання агент надає письмові обґрунтування відмови протягом 2 (двох) календарних днів. Якщо письмові обґрунтування відмови ненадані у термін агентська розрахункова відомість вважається підписаною автоматично.

Договір підписаний сторонами без заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем додано додаткову угоду №2 від 01.03.2024 року, що засвідчує домовленість сторін про розмір винагороди згідно агентського договору, а саме 1% від продажу продукції ТОВ «Імперія Жирів» в національній валюті згідно із закріпленою територією, яка не підписана з боку позивача (а. с. 12). На підтвердження розрахунків позивач надав виписку АТ КБ «Приватбанк» за період 01.03.2024 по 17.04.2024 (а.с.20), довідку про обіг коштів №250417SU15005002 від 17.04.2024, видану АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.03.2024 по 17.04.2025 (а. с. 26) та акти прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за березень 2024 - грудень 2024 включно з агентськими розрахунковими відомостями за цей період (а.с. 27-36).

Позивачем на поштову адресу відповідача направлено вимогу від 20.03.2025, у якій запропоновано здійснити взаємозалік шляхом повернення позивачем надмірно сплачених сум, що перевищують 1% від вартості реалізованої продукції, а зі сторони ТОВ "Імперія жирів" виплатити агенту недоплачені суми, які є меншими за 1% від вартості реалізованої продукції (а.с.17-18).

Відповідь на зазначену вимогу від відповідача не надходила.

Відповідач, у свою чергу, заперечував проти позову, вказуючи, що агентська винагорода у розмірі 1% мала виплачуватися за дії, спрямовані на укладення нових договорів або сприяння у їх укладенні, що не було здійснено позивачем. Реалізація продукції відбувалась за раніше укладеними договорами з дистриб`юторами, агент фактично отримував винагороду за послуги приймання/оформлення замовлень за раніше укладеними договорами, тому розмір відрізнявся від обумовленого 1% від продажу продукції.

Також відповідач наголошує, що за період березень- грудень 2024 року обсяги продажів знизились, у зв`язку з неналежним виконанням позивачем своїх обов`язків, у зв`язку з чим, відповідачем надіслано лист-повідомлення про припинення виконання зобов`язань ТОВ "Імперія жирів" за договором, а також припинення дії агентського договору від 01.03.2024 року (а.с.15).

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відмовив у задоволенні позову повністю, посилаючись на відсутність доказів, які б підтверджували виконання агентом умов договору щодо пошуку клієнтів і сприяння укладенню правочинів, а також необґрунтованість вимоги про здійснення перерахунку та доплати.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Приписами статті 509 ЦК України та статті 173 ГК України (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено , що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( ст. 629 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір від 01.03.2024 року за своєю правовою природою є договором про надання послуг, а саме договором комерційного представництва.

Положення глави 63 Цивільного кодексу України застосовуються до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі статтею 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 905 ЦК України визначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 243 ЦК України комерційним представником є особа, яка постійно та самостійно виступає представником підприємців при укладенні ними договорів у сфері підприємницької діяльності. Повноваження комерційного представника можуть бути підтверджені письмовим договором між ним та особою, яку він представляє, або довіреністю. Особливості комерційного представництва в окремих сферах підприємницької діяльності встановлюються законом.

За приписами статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно з частиною другою статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів ( ст.617 ЦК України).

Стаття 295 ГК України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) визначає, що комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб`єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб`єкта, якого він представляє.

Агентські відносини виникають у разі: надання суб`єктом господарювання на підставі договору повноважень комерційному агентові на вчинення відповідних дій; схвалення суб`єктом господарювання, якого представляє комерційний агент, угоди, укладеної в інтересах цього суб`єкта агентом без повноваження на її укладення або з перевищенням наданого йому повноваження (ст.296 ГК України).

Частинами 1, 2 статті 297 ГК України встановлено наступне: за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов`язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено агентський договір №01.03.24 від 01 березня 2024 (а.с. 9-11), пунктом 3.1.1. якого визначено, що підприємство зобов`язується виплатити агенту винагороду за фактично надані послуги протягом 5 (банківських) днів із моменту отримання акту наданих послуг від агента. Підприємство в праві самостійно розраховувати винагороду агента та підготувати агентську розрахункову відомість(додаток №2 до договору), як вказано у пункті 3.1.6. договору.

Розділом 4 договору сторонами урегульовано розрахунки по винагороді, зокрема, пунктом 4.2. визначено, що розмір винагороди розраховується підприємством самостійно і вказується у агентській розрахунковій відомості (додаток №2 до договору), що подається агенту. Пунктом 4.3. договору вказано, що підставою для нарахування винагороди агенту є укладені від імені підприємства договори та надходження від покупця на розрахунковий рахунок підприємства в повному обсязі плати за продукцію.

Розмір винагороди, згідно додаткової угоди №2 від 01.03.2024, сторони узгодили у розмірі 1% від продажу продукції ТОВ «Імперія Жирів» в національній валюті згідно із закріпленою територією (а.с.12).

Пунктом 9.3 договору встановлено, що додаткові угоди та додатки до цього договору є невід`ємною його частиною і мають юридичну силу в разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами.

Однак, додаткова угода №2 до договору від 01.03.2024 року не підписана агентом, фізичною особою-підприємцем Штурбою О.О., проте сам позивач не оспорює факт непідписання даної угоди (а.с. 12).

Комерційний агент відповідно до ч.1 ст. 298 ГК України (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) повідомляє суб`єкта, якого він представляє, про кожний випадок його посередництва в укладенні угод та про кожну укладену ним в інтересах цього суб`єкта угоду.

Відповідно до агентського договору комерційний агент одержує агентську винагороду за посередницькі операції, що здійснені ним в інтересах суб`єкта, якого він представляє, у розмірі, передбаченому договором. Агентська винагорода виплачується комерційному агенту після оплати третьою особою за угодою, укладеною з його посередництвом, якщо інше не передбачено договором сторін. Сторони можуть передбачити в договорі, що комерційному агенту сплачується додаткова винагорода у разі, якщо він бере на себе зобов`язання гарантувати виконання угоди, укладеної ним в інтересах суб`єкта, якого він представляє. Суб`єкт, якого представляє комерційний агент, розраховує винагороду, на яку має право комерційний агент, відповідно до розмірів і строків, передбачених договором сторін. Комерційний агент має право вимагати для розрахунку бухгалтерський витяг щодо всіх угод, за які йому належить агентська винагорода. Умови виплати винагороди комерційному агенту за угоди, укладені після закінчення договірних відносин, а також інші умови, що стосуються розрахунків сторін, визначаються договором.

Частиною 3 статті 303 ГК України визначено, що у разі порушення агентського договору суб`єктом, якого представляє комерційний агент, останній має право на одержання винагороди у розмірах, передбачених агентським договором, а також на відшкодування збитків, понесених ним внаслідок невиконання або неналежного виконання договору другою стороною.

З матеріалів справи вбачається, що згідно акту №1 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31 березня 2024 року винагорода агента за березень 2024 становила 19 249,00 грн (а.с.27). Підставою для нарахування винагороди є агентська розрахункова відомість за березень 2024 року, згідно якої загальні продажі за березень 2024 року становили 4 812 247,44 грн, агентська винагорода визначена сторонами у розмірі 0,4% від реалізованої продукції, що становила 19 248,98 грн (а.с.27 зворот).

За квітень 2024 року, згідно акту №2 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 30 квітня 2024 року винагорода агента становила 16587,63 грн (а.с. 28). Загальні продажі відповідно до агентської розрахункової відомості становили 2 073 454,80 грн, агентська винагорода визначена у розмірі 0,8% та становила 16 587,63 грн (а.с. 28 зворот).

Відповідно до акту №3 від 30 травня 2024 року агентська винагорода за травень 2024 року становила 14 145 грн (а.с. 29). Як зазначено у агентській розрахунковій відомості загальні продажі за травень 2024 року становили 470 246,40 грн, агентська винагорода визначена у розмірі 3% та становила 14 145,00 грн (а.с. 29 зворот).

За червень 2024 року, згідно акту №4 від 30 червня 2024 року та агентської розрахункової відомості загальні продажі становили 1 595 033,76 грн, агентська винагорода визначена у розмірі 0,8% та становила 12 760, 27 грн (а.с. 30).

Відповідно до акту №5 від 31 липня 2024 року винагорода агента становила 12 908,88 грн. Згідно агентської розрахункової відомості за липень 2024 року загальні продажі становили 1 075 740,00 грн, агентська винагорода визначена у розмірі 1,2% та становила 12 908,88 грн (а.с. 31).

За серпень 2024 року, згідно акту №6 від 30 серпня 2024 року та агентської розрахункової відомості за серпень 2024 року загальні продажі - 1 726 764,96 грн, агентська винагорода визначена у розмірі 0,8% та становила 13 814,00 грн (а.с. 32).

Як вбачається з акту №7 від 30 вересня 2024 року та агентської розрахункової відомості за вересень 2024 року загальні продажі становили 1 450 043,88 грн., агентська винагорода визначена у розмірі 1% та становила 14500,00 грн, відповідно до додаткової угоди №2 (а.с. 33).

За жовтень 2024, згідно акту № 8 від 31 жовтня 2024 та агентської розрахункової відомості загальні продажі склали 2 720 038,74 грн, агентська винагорода визначена у розмірі 0,6% та становила 16 320,00 грн (а.с. 34).

Акти прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за березень-жовтень 2024 року включно підписані обома сторонами та зазначено, що роботи (послуги) виконані повністю, сторони претензій одна до одної не мають.

Позивач (агент), в свою чергу, підписуючи акти та розрахункові відомості щодо агентської винагороди погодився з її розміром (а.с. 27-34), тому наведені ним аргументи щодо необхідності здійснення перерахунку недоплачених та надмірно сплачених підприємством сум агентської винагороди є необґрунтованими та такими, що суперечать умовам укладеного договору.

Суд апеляційної інстанції встановив, що згідно банківської виписки від 09.12.2024 відповідачем здійснено повну оплату на рахунок ФОП Штурба О.О. за березень жовтень 2024 року у сумі 120 285,22 грн, що відповідає сумі агентських винагород за вказані місяці згідно наданих актів та агентських розрахункових відомостей, а саме: 19249,00 грн (призначення платежу за послуги згідно акта від 31.03.2024 за березень 2024 року) (а.с.24); 16587,63 грн (згідно акту прийому-передачі №2 від 30.04.2024) (а.с.23 зворот); 14145,00грн (згідно акта від 31.05.2024 за травень 2024 року) (а.с.23); 12760,27 грн (згідно акта від 30.06.2024 за червень 2024 року); 12908,88 грн(оплата за послуги згідно акта від 31.07.2024 за липень 2024)(а.с.22); 13814,00 грн (оплата за послуги згідно акта від 31.08.2024 за серпень 2024) (а.с.21 зворот); 14500,44 грн (оплата за послуги згідно договору №01.03.24 від 01.03.24)(а.с.21);16320,00грн( оплата за послуги згідно договору №01.03.24 від01.03.24 за жовтень 2024) (а.с.21).

Щодо агентської винагороди за листопад та грудень 2024 року судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

За листопад 2024 року, згідно акту №9 від 30 листопада 2024 року агентська винагорода становила 18 974,00 грн (а. с. 35). Відповідно до агентської розрахункової відомості за листопад 2024 року загальні продажі становили 1 897 371,84 грн, агентська винагорода визначена у розмірі 1% та становила 18 974,00 грн., відповідно до додаткової угоди №2.

За грудень 2024 року, згідно акту №10 від 31 грудня 2024 року винагорода агента становила 8 681,00 грн (а.с.36). Підставою для нарахування є агентська розрахункова відомість за грудень 2024 року, з якої вбачається, що загальні продажі за грудень становили 868 100,04 грн, агентська винагорода визначена у розмірі 1% та становила 8 681,00 грн (а.с.36 зворот).

Судом досліджено, що акти прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за період листопад-грудень 2024 року з агентськими розрахунковими відомостями за цей період не містять підпису ФОП Штурби О.О., проте позивач не заперечує зазначений у даних документах розмір його винагороди (а.с. 35-36).

Більше того, пунктом 5.4. договору визначено, що агент до 15 числа місяця зобов`язаний з`явитись в бухгалтерію підприємства для погодження агентської розрахункової відомості. В разі відмови від підписання агент надає письмові обґрунтування відмови протягом 2 (двох) календарних днів. Якщо письмові обґрунтування відмови ненадані у термін агентська розрахункова відомість вважається підписаною автоматично.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, матеріали справи не містять письмових обґрунтувань відмови від підписання, таким чином є підстави вважати вищевказані агентські розрахункові відомості підписаними автоматично.

Апелянт, щодо оплати за грудень 2024 року зазначає, що на його офіційний рахунок не було зараховано жодних сум, тобто невиплачена ТОВ «Імперія жирів» за грудень 2024 року сума становить 8681,00 грн.

Однак, судами першої та апеляційної інстанції перевірено та встановлено, що згідно банківської виписки від 17.04.2025 року відповідачем 09.12.2024 року перераховано на рахунок ФОП Штурба О.О. 27 655 грн (призначення платежу за послуги згідно акта від 31.07.2024 за листопад 2024 року) (а.с. 20 зворот).

Розмір винагороди за листопад 2024 року згідно актів прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) склав 18 974 грн, за грудень 8 681 грн, тобто перерахована 09.12.2024 сума 27 655 грн = 18 974 грн (оплата за листопад 2024) + 8 681 грн (оплата за грудень 2024) (а.с. 35-36).

Таким чином, агенту виплачена винагорода за увесь період березень-грудень 2024 року включно у повному обсязі, згідно актів прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг), що підтверджується банківською випискою від 17.04.2025 (а.с.20-25). А доводи апелянта щодо недоплаченої відповідачем суми у розмірі 47 631,48 грн = 38950,48 грн (недоплата за березень листопад 2024) + 8681,00 грн (оплата за грудень 2024) є необґрунтованими та недоведеними.

Доказів, які б спростовували вказані оплати, позивачем суду не надавалось та матеріали справи не містять.

Заперечень щодо розрахунку суми винагороди від ФОП Штурби О.О. у визначний договором строк не надходило.

Отже, вимоги апелянта про доплату є необґрунтованими і такими, що суперечать вже оформленим і підписаним документам, оскільки позивач (агент) особисто та добровільно підписав акти приймання-передачі наданих послуг та розрахункові агентські відомості, які є первинними обліковими документами, що підтверджують факт надання послуг; фіксують обсяг, вартість та суму належної винагороди.

Підписання вищевказаних документів підтверджує досягнення згоди сторін щодо умов договору та їх виконання.

Суми агентської винагороди, що зазначені у актах та погоджені сторонами, були повністю сплачені відповідачем, що підтверджується заключною випискою банку за період з 01.03.2024 по 17.04.2025 ТОВ «Імперія жирів».

Інших доказів неправильного чи неповного розрахунку агентом не надано.

Отже, зміна вимог щодо вже прийнятого розрахунку позивачем не обґрунтована, оскільки між сторонами досягнута згода щодо розміру винагороди за надання інших послуг, а саме приймання замовлень та продаж наявним дистриб`юторам товару відповідача; підписані документи є належним доказом погодження та виконання зобов`язань.

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що жодних документів, які б підтверджували здійснення позивачем (агентом) узгоджених сторонами завдань, зокрема щодо залучення нових клієнтів, сприяння укладенню правочинів із покупцями, як це безпосередньо обумовлено пунктом 2.1.1 договору матеріали справи не містять (а.с. 9).

Приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення 47631,48 грн заборгованості за агентським договором №01.03.24 від 01.03.2024 року, належними та допустимими доказами у справі, наявними в матеріалах справи.

Суд також вважає за необхідне послатися на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010р. у якому зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Судова колегія звертає увагу, що судове рішення прийнято із застосуванням законодавства, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Волинської області від 15.08.2025 у справі №903/589/25 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Штурби Олександра Олександровича залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 15.08.2025 у справі №903/589/25 без змін.

2. Справу № 903/589/25 повернути Господарському суду Волинської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "13 жовтня 2025 року"

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Олексюк Г.Є.