08 вересня 2025 року
cправа № 914/1493/24
Судді Верховного Суду Кролевець О.А.
1. Щодо ухвали Верховного Суду від 08.09.2025 прийнятої у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду (Студенець В.І. - головуючий, Бакуліна С.В., Баранець О.М., Вронська Г.О., Губенко Н.М., Кібенко О.Р., Кондратова І.Д., Кролевець О.А., Мамалуй О.О.), про передачу справи № 914/1493/24 за касаційною скаргою ТОВ "Житлоінвестбуд-ЛВ" на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 25.11.2024 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.05.2025, на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
2. При прийнятті вказаного судового рішення суддею Кролевець О.А., було висловлено окрему думку наступного змісту.
Обставини справи
3. Господарський суд Львівської області додатковим рішенням від 25.11.2024 частково задовольнив заяву Позивача та стягнув на його користь з Відповідача 4 955,39 грн витрат на професійну правничу допомогу; у задоволенні решти вимог заяви відмовив.
4. Додаткове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:
- щодо витрат на професійну правничу допомогу, які спричинені надмірним зволіканням керівника Позивача з направленням позову до суду, яке зумовило необхідність перерахунку ціни позову та коригування позовної заяви, суд дійшов висновку, що ці витрати не покладаються на Відповідача, оскільки зумовлені надмірним зволіканням Позивача, а не розглядом справи (частина п`ята статті 129 ГПК України), і їх має нести Позивач;
- витрати Позивача, що стосуються подання до суду через електронний кабінет заяви про відеоконференцію, відхиляються, оскільки це не є наданням професійної правничої допомоги у справі;
- керуючись пунктом 3 частини четвертої статті 129 ГПК України, взявши до уваги, що Позивач зменшив позовні вимоги до 575 638,34 грн, з яких рішенням суду задоволено стягнення 568 849,90 грн, на Відповідача покладається 4 955,39 грн витрат Позивача на професійну правничу допомогу.
5. Західний апеляційний господарський суд постановою від 20.01.2025 скасував додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 25.11.2024 та ухвалив нове, яким відмовив у задоволенні заяви Позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
6. Верховний Суд постановою від 12.03.2025 скасував постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 та направив справу №914/1493/24 на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, зазначивши, що ГПК України не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми заяви про намір подати докази понесення судових витрат. Зазначення Позивачем у позовній заяві, що докази понесення судових витрат будуть надані у строки, визначені ГПК України, і є заявою Позивача, про яку йдеться у частині восьмій статті 129 Кодексу.
7. За наслідками нового розгляду справи Західний апеляційний господарський суд постановою від 14.05.2025 залишив без змін додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 25.11.2024 (про часткове задоволення заяви Позивача та стягнення з Відповідача 4 955,39 грн витрат на професійну правничу допомогу).
8. Суд апеляційної інстанції, погодившись із висновками суду першої інстанції, зокрема, зазначив:
- щодо подання представником Позивача заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - підготовка та подання такої заяви (що є заявою з процесуальних питань) залежить виключно від волевиявлення учасника справи і є його правом, водночас це не вимагає значного часу і є радше технічною дією;
- застосування приписів частини дев`ятої статті 129 ГПК України має дискреційний характер, і саме суд, враховуючи обставини справи, може покласти відповідні витрати на сторону, неправильні дії якої призвели до виникнення спору. При цьому висновок суду про необхідність покладення судових витрат на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір, повинен бути належним чином обґрунтованим;
- ураховуючи положення частини четвертої статті 129 ГПК України, з огляду на часткове задоволення позовних вимог (568 849,90 грн із заявлених до стягнення 575 638,34 грн) колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про покладення витрат Позивача на послуги адвоката пропорційно розміру задоволених позовних вимог на обидві сторони. Суд першої інстанції правомірно присудив до стягнення з Відповідача на користь Позивача 4 955,39 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.
Мотиви прийняття судами судових рішень у справі та доводи касаційної скарги
9. Позивач подав касаційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 25.11.2024 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.05.2025; просить скасувати їх у частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення - про повне задоволення заяви Скаржника.
11. Верховний Суд ухвалою від 12.06.2025 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Позивача та призначив її розгляд у відкритому судовому засіданні на 09 липня 2025 року. Ухвалою від 09.07.2025 у розгляді справи оголошено перерву до 16.07.2025 року.
12. Ухвалою від 16.07.2025 справу №914/1493/24 передано на розгляд палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для відступу від висновків, викладених у постановах від 28.01.2025 у справі №910/5810/24 (склад суду: Вронська Г.О. - головуюча, Баранець О.М., Кролевець О.А.) та від 04.03.2025 у справі №922/1290/24 (колегія суддів: Вронська Г.О. - головуюча, Бакуліна С.В., Кролевець О.А.) щодо можливості розподілу судових витрат на правничу допомогу, пов`язаних із поданням заяв про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
13. Ухвалою від 22.07.2025 палата для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду прийняла та призначила до розгляду справу №914/1493/24 на 08.09.2025 року у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду.
14. Ухвалою Верховного Суду від 08.09.2025 справу №914/1493/24 за касаційною скаргою ТОВ "Житлоінвестбуд-ЛВ" на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 25.11.2024 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.05.2025 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду. Колегія суддів вважала за необхідне відступити від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 22.08.2025 у справі №914/2182/24 (Малашенкова Т.М. - головуюча, Бенедисюк І.М., Булгакова І.В.) щодо можливості розподілу судових витрат на правничу допомогу, пов`язаних із поданням заяв про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. В ухвалі від 08.09.2025 вказується:
"Колегія суддів вважає помилковими доводи відповідача про те, що складання та направлення процесуальних документів, зокрема, складання заяви про участь у засіданні в режимі відеоконференції, проекту заяви про розподіл судових витрат, тощо, є технічними та вартість вказаних послуг не підлягає відшкодуванню. Як вірно вказав суд, надання таких послуг також відноситься до правової допомоги, яка надається клієнту при розгляді справи і на яку останній має право відповідно до законодавства.
Складання та подання стороною документів, які пов`язані із представництвом інтересів у суді, без наявності відомостей щодо їх явної безпідставності, може бути предметом розподілу витрат за результатом розгляду справи, з огляду на те, що такі дії в повній мірі слугуватимуть можливості надати правничу допомогу".
Отже, у наведених постановах Верховний Суд дійшов висновку про можливість розподілу судових витрат на правничу допомогу, пов`язаних із поданням заяв про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції;
- водночас Верховний Суд у постановах від 28.01.2025 у справі №910/5810/24 та від 04.03.2025 у справі №922/1290/24 не здійснив розподіл судових витрат на правничу допомогу, пов`язаних із поданням заяв про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, оскільки вважав, що "підготовка та подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (що є заявою з процесуальних питань) залежить виключно від волевиявлення учасника справи і є його правом. Крім того, це не вимагає значного часу і є радше технічною дією".
15. Разом з тим, Верховний Суд у додатковій постанові від 22.08.2025 у справі №914/2182/24 щодо питання можливості розподілу витрат на підготовку заяви про участь у судових засіданнях у суді касаційної інстанції та подання до суду засобами електронного кабінету ЄСІКС заяви про участь у судових засіданнях в суді касаційної інстанції вказав, що підготовка та подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (що є заявою з процесуальних питань) залежить виключно від волевиявлення учасника справи і є його правом, а також, не вимагає значного часу та є радше технічною дією, а шаблон заяви існує в ЄСІКС. Представники Підприємства скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та не були зобов`язані брати участь у судових засіданнях, оскільки, Верховний Суд повідомляв учасників справи, що явка представників у судові засідання є необов`язковою.
17. Верховний Суд у цій (№914/1493/24) справі вважає, що розглядаючи заяву про розподіл судових витрат на правничу допомогу в частині стягнення витрат за надання послуг складення та подання до суду заяв про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд у кожному окремому випадку має з`ясувати, зокрема, таке: чи були пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи не зловживала сторона наданим правом на подання такого роду клопотань, кількість часу, витраченого на подання таких клопотань, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.
18. Відтак, за переконанням колегії суддів, існують підстави відступити від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22.08.2025 у справі №914/2182/24.
19. Я не погоджуюся з висновком палати про наявність підстав для відступу від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 22.08.2025 у справі №914/2182/24, та вважаю, що підстави для передання справи №914/1493/24 та її розгляд не підтвердилися, на мою думку, справа №914/1493/24 підлягала поверненню колегії суддів на розгляд, з огляду на наступне.
Мотиви висловлення окремої думки
20. У цій справі суд першої інстанції виходив з того, що подання через електронний кабінет заяви про відеоконференцію не є наданням професійної правничої допомоги у справі. Натомість суд апеляційної інстанції інакше мотивував постанову в цій частині - зазначив, що підготовка та подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (що є заявою з процесуальних питань) залежить виключно від волевиявлення учасника справи і є його правом, водночас це не вимагає значного часу і є радше технічною дією.
21. Частиною другою статті 302 ГПК України визначено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.
22. Отже, умовами (підставами) передачі справи на розгляд об`єднаної палати, як і умовами (підставами) здійснення об`єднаною палатою розгляду такої справи, є:
1) наявність висновку щодо застосування конкретної(их) норми (норм) права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати ;
2) такий висновок має бути зроблений у подібних правовідносинах.
23. Крім того, для відступу або уточнення правової позиції колегія суддів повинна посилатися на постанову (постанови) Касаційного господарського суду:
а) в якій(их) викладено висновок щодо застосування норми права з посиланням на конкретну норму матеріального та / або процесуального права;
б) відповідний висновок має бути зроблений у іншій справі зі спору, що виник у подібних правовідносинах;
в) висновок повинен бути зроблений в постанові (постановах) Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.
24. З огляду на це палата, насамперед, мала з`ясувати, чи містить постанова Верховного Суду від 22.08.2025 у справі №914/2182/24 відповідні висновки щодо застосування норм права, від яких пропонувалося відступити.
26. У справі №914/2182/24 Верховний Суд присудив до стягнення зі скаржника на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції у розмірі 3 875,00 грн.
27. Здійснюючи розподіл судових витрат та дійшовши висновку про не покладення всієї заявленої суми витрат на правничу допомогу в розмірі 10 475,00, та покладення витрат у розмірі 3 875,00 грн, Верховний Суд урахував низку обставин, однією з яких, серед іншого, стало те, що підготовка та подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції не потребує багато часу; є правом учасника справи, а також, не вимагає значного часу та є технічною дією, а шаблон заяви існує в ЄСІКС.
28. Водночас вважаю, що Верховний Суд у цій постанові не висловлювався та не формував правового висновку щодо можливості / неможливості розподілу судових витрат на правничу допомогу, пов`язаних із поданням заяв про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, а лише врахував (зважаючи також на рівень складності справи, надані адвокатом послуги, критерії розумності, справедливості та реальності судових витрат), що підготовка та подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (1) залежить виключно від волевиявлення учасника справи, є його правом; (2) не вимагає значного часу і є радше технічною дією.
29. У справі №914/2182/24 Верховний Суд не вказував, що розподіл судових витрат на правничу допомогу, пов`язаних із поданням заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, є неможливим або ж не є наданням професійної правничої допомоги (як про це зазначив Господарський суд Львівської області в оскаржуваному додатковому рішенні); окремо не зазначав, що за цю конкретну процесуальну дію судові витрати не стягуються.
30. Вказане, на мою думку, спростовує мотиви, наведені в ухвалі Верховного Суду від 08.09.2025 у цій справі, згідно з якими Верховний Суд у постанові від 22.08.2025 у справі №914/2182/24 не здійснив розподіл судових витрат на правничу допомогу, пов`язаних із поданням заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
31. Про те, що організація відеоконференції є суто технічним питанням, також зазначено в пояснювальній записці до проєкту Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції" (Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції" від 23.05.2024 №3755-IX).
32. Крім того, висновок Верховного Суду має стосуватися застосування норм права. Натомість у пункті 54 постанови від 22.08.2025 у справі №914/2128/24 посилання на норми права та вказівки, як вони мають застосовуватися, відсутні. Із загального змісту постанови також не випливає, що Верховний Суд сформував певні висновки з питань, про які зазначено в пункті 15 цієї окремої думки.
33. Відтак у постанові Верховного Суду від 22.08.2025 у справі №914/2182/24 відсутні висновки щодо застосування норм права, від яких пропонувала відступити колегія суддів.
34. Таким чином, підстави для передання справи №914/1493/24 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду та, відповідно, підстави для прийняття її до розгляду не підтвердилися.
35. Крім того, необхідно зазначити, що у справі №914/2182/24 Верховний Суд здійснював розподіл судових витрат за наслідками касаційного розгляду (самостійно), керуючись поданими доказами, тоді як у справі №914/1493/24 Верховний Суд переглядає додаткове рішення та постанову судів попередніх інстанцій, тобто не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).
36. З урахуванням викладеного, вважаю, що палата для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду передала справу №914/1493/24 до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду за відсутності належних підстав. В ухвалі від 08.09.2025 відсутні мотиви, якими керувалася палата, зокрема, не аналізується, чи містить постанова Верховного Суду від 22.08.2025 у справі №914/2182/24 висновки, про які зазначено в ухвалі Верховного Суду від 08.09.2025.
37. На мою думку, в означеній постанові такі висновки відсутні (не формувалися), тож справа №914/1493/24 не підлягала передачі на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду.
38. За таких обставин вважаю, що Верховним Судом у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду безпідставно передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду справу №914/1493/24, з огляду на те, що у постанові Верховного Суду від 22.08.2025 у справі №914/2182/24 відсутні висновки щодо застосування норм права, від яких пропонувала відступити колегія суддів в ухвалі від 08.09.2025.
Суддя О.А. Кролевець