ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.10.2025 Справа № 917/1813/25

Суддя Господарського суду Полтавської області Дмитро Сірош, розглянувши заяву Фермерського господарства «Вектор Агро» в особі голови фермерського господарства Стеценка Михайла Васильовича (пров. Хорольський, буд. 12, с. Мусіївка, Лубенський р-н, Полтавська обл., 37830, ) про забезпечення позову (вх. № 12446 від 29.09.2025) у справі за позовом

Фермерського господарства «Вектор Агро» в особі голови фермерського господарства Стеценка Михайла Васильовича, пров. Хорольський, буд. 12, с. Мусіївка, Лубенський р-н, Полтавська обл., 37830,

до Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, вул. Ярослава Мудрого, буд. 33, м. Лубни, Полтавська обл., 37500,

про визнання протиправним та скасувати рішення Лубенської міської ради Лубенського району, визнання укладеним на новий строк,

УСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Вектор Агро» в особі голови фермерського господарства Стеценка Михайла Васильовича, пров. Хорольський, буд. 12, с. Мусіївка, Лубенський р-н, Полтавська обл., 37830, звернулося з позовом до Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, вул. Ярослава Мудрого, буд. 33, м. Лубни, Полтавська обл., 37500, , в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області п`ятдесят шостої сесії восьмого скликання від 21.08.2025 «Про відмову у поновленні договору оренди землі зі ОСОБА_1 »;

- визнати укладеним на новий строк (в порядку, передбаченому частиною 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі») договір оренди земельної ділянки загальною площею - 51,3000 га, у тому числі рілля - 51,3000 Га з кадастровим номером :03:003:0129, яка розташована за межами населених пунктів на території Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області у редакції проєкту від 29.07.2025, запропонованого ОСОБА_1 , як головою фермерського господарства «Вектор Агро» (, пров. Хорольський, буд. 12, с. Мусіївка, Лубенський р-н, Полтавська обл., 37830), в редакції, викладеній в прохальній частині позову.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 24.09.2025 у справі 917/1813/25 суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову.

29.09.2025 Фермерське господарство «Вектор Агро» звернулося повторно із заявою про забезпечення позову (вх. № 12446).

Обґрунтовуючи подану заяву, позивач зазначає, що 27.02.2025 ОСОБА_1 отримав листа від Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 24.09.2025 № 02.113/989 у якому остання вимагає повернути спірну земельну ділянку загальною площею 51,3000 га, у тому числі рілля - 51,3000 Га з кадастровим номером :03:003:0129, яка розташована за межами населених пунктів на території Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди та з огляду на рішення сесії від 21.08.2025 «Про відмову у поновленні договору оренди землі зі ОСОБА_1 ».

Отже, відповідач, достовірно знаючи про наявність спору щодо вказаної земельної ділянки (оскільки зареєстрований в системі ЄСІТС та отримував копію позовної заяви та ухвал суду від 24.09.2025) свідомо вчиняє дії, що ускладнюють та / або унеможливлюють захист переважного права позивача на укладення договору оренди землі на новий строк.

Як стверджує позивач, будь-які подальші фактичні обставини вже будуть виражатися у передачі землі чи права користування нею на торги. Завчасно дізнатися по наміри відповідача не є можливим, адже він жодним чином не зобов`язаний інформувати сторону позивача чи суд про бажання розпорядитися землею.

Відтак, як вважає позивач, необхідно забезпечити позовні вимоги саме на даному етапі - після отримання письмового звернення від відповідача про повернення земельної ділянки та припинення її обробітку.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд враховує наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі статтею 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Водночас, згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно зі статтею 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до статті 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда) підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах). Земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, тощо.

Згідно з частиною 4 статті 136 Земельного кодексу України, підготовка лотів для проведення земельних торгів включає виготовлення, погодження та затвердження в установленому законодавством порядку проекту щодо відведення земельної ділянки.

Частиною 6 статті 186 Земельного кодексу України передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень визначених статтею 122 цього Кодексу.

Також, слід зазначити, що відповідно до частини 12 статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Слід зазначити, що можливість відповідача здійснювати щодо спірних земельних ділянок будь-які дії, направлені на зміну їх меж або цільового призначення, поділ, об`єднання, передання у користування, які є проявом реалізації повноважень Лубенської міської ради як розпорядника земельних ділянок, не є доказом вчинення відповідачем зазначених дій.

Матеріали заяви не містять доказів на підтвердження того, що Лубенська міська рада станом на час подання цієї заяви вчиняє дії, направлені на зміну меж або цільового призначення, поділ, об`єднання, підготовку спірних земельних ділянок для передачі третім особам.

Отже, позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, тобто, не довів, що існує така загроза.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом 10 днів з дня підписання.

Згідно з статтею 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала підписана 06.10.2025 у зв`язку з проходженням судді підготовки для підтримання кваліфікації суддів місцевих господарських судів.

Суддя Дмитро Сірош