ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2025 р. Справа№ 910/7822/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Демидової А.М.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників:

від позивача: Савчук О. Г.

від відповідача: Сільченко Т. А.

від третьої особи: Павліківський В. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Акціонерного товариства "Мегабанк"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 25.06.2025

за заявою Акціонерного товариства "Мегабанк" про забезпечення позову

у справі № 910/7822/25 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Акціонерного товариства "Мегабанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектрум ЕССЕТС"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення штрафу у розмірі 9 455 876,07 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2025 року Акціонерне товариство "Мегабанк" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектрум Ессетс" про стягнення 9 455 876,07 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором від 18.07.2024 №GL19N1025527.

Також у червні 2025 року Акціонерне товариство "Мегабанк" подало до господарського суду міста Києва заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах суми позовних вимог з урахуванням витрат на судовий збір в загальному розмірі 9 579 719,03 грн. на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Спектрум Ессетс" та знаходяться на всіх рахунках, в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах та/або банках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та на нерухоме майно, яке буде виявлено виконавцем в ході примусового виконання ухвали про забезпечення позову та належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Спектрум Ессетс".

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.06.2025 у справі № 910/7822/25 у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Мегабанк" про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалу суду мотивовано тим, що у заяві про вжиття заходів забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не долучено доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до прийняття рішення у даній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів заявника без вжиття таких заходів також не наведені.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду міста Києва від 25.06.2025 у справі № 910/7822/25, Акціонерне товариство "Мегабанк" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, зокрема, ст.ст. 136, 137, 138, 140, 141 ГПК України, ухвалити нове рішення, яким заяву про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

При цьому скаржник посилається на те, що судом першої інстанції не надано оцінки критично важливим фактам, таким, як зміна відповідачем керівника, виду діяльності та кінцевого бенефіціарного власника, що може свідчити про намагання уникнути виконання договірних зобов`язань.

Позиції інших учасників справи

Відповідач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін, посилаючись на те, що Банком не наведено жодних доказів ризику невиконання судового рішення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2025 (колегія суддів: головуюча Ходаківська І. П., судді Демидова А. М., Владимиренко С. В.) продовжено строк розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Мегабанк" на ухвалу господарського суду міста Києва від 25.06.2025 у справі № 910/7822/25; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Мегабанк" на ухвалу господарського суду міста Києва від 25.06.2025 по справі № 910/7822/25 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 24.09.2025.

Присутні у судовому засіданні 24.09.2025 представники позивача і третьої особи підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити.

Присутній у судовому засіданні 24.09.2025 представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги і просив відмовити в її задоволенні.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Колегія суддів наголошує, що забезпечення позову - це по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

За змістом статті 136 Господарського процесуального кодексу України у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між певним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову чи забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення. Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи, та гарантією реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову та надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Близькі за змістом висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі №902/483/18, від 28.08.2019 у справі №910/4491/19, від 12.05.2020 у справі №910/14149/19, від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник зазначає, що станом на момент подання заяви вимога позивача №301 від 13.02.2025 про сплату заявленого до стягнення штрафу та повернення позивачу набутого за договором майна залишається відповідачем невиконаною. Крім того, згідно з відомостями із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у ТОВ "Спектрум Ессетс" 05.03.2025 змінився керівник, вид діяльності та бенефеціарний власник, що, за твердженнями заявника, також свідчить про свідоме уникнення відповідача від виконання зобов`язань.

Колегія суддів зазначає, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Отже обставини щодо наявності чи відсутності у діях відповідача порушень умов договору та законності вимоги позивача №301 від 13.02.2025 мають досліджуватися у межах вирішення спору в даній справі по суті.

Таким чином саме по собі невиконання відповідачем вимоги №301 від 13.02.2025 не може бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, а задоволення заяви про забезпечення на підставі аргументу про ухилення відповідача від виконання вимоги фактично означало б визнання судом правомірності вимоги позивача щодо порушення відповідачем запевнень за пунктом 18.1 договору про відступлення права вимоги.

У свою чергу, до поданої АТ "Мегабанк" заяви про вжиття заходів забезпечення позову заявником не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання можливого рішення суду про задоволення позову (відчуження майна, витрачання коштів, тощо), а також на підтвердження фактичних обставин, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Твердження позивача, що поведінка відповідача свідчить про "свідоме уникнення виконання зобов`язань" та "намагання ускладнити їх виконання" є припущенням, не підтвердженим жодним доказом.

Щодо доводів про зміну керівника, виду діяльності та бенефіціарного власника відповідача суд зазначає таке. Відомості з Єдиного державного реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань свідчать про те, що дійсно протягом 2024-2025 років мали місце зміна керівника, виду діяльності та бенефіціарного власника відповідача і кінцевим бенефіціарним власником вже є не громадянка російської федерації ОСОБА_1 , а громадянин Сполучених Штатів Америки ОСОБА_2 .

Однак зміна керівника, виду діяльності та бенефіціарного власника відповідача 05.03.2025, не може вважатися обставиною імовірного утруднення виконання рішення суду, оскільки за зобов`язаннями відповідає саме юридична особа.

Слід також зазначити, що як стверджує у заяві позивач, вимогу відповідач отримав 07.03.2025, а зміна керівника, виду діяльності та бенефіціарного власника відповідача відбулася 05.03.2025, тобто така зміна відбулася до отримання вимоги, на невиконання якої посилається позивач у заяві, що розглядається, а не після, що спростовує відповідні доводи скаржника.

Однак, на переконання суду, зазначене не може вважатися обставиною імовірного утруднення виконання рішення суду, оскільки за зобов`язаннями відповідає саме юридична особа.

Саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до потенційного порушення прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на конкретні дії, а не наміри, що свідчать про порушення прав заявника, не може бути підставою для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Таким чином правильними є висновки суду першої інстанції про відсутність достатнього обґрунтування та доказів на підтвердження доцільності та необхідності забезпечення позову при збереженні балансу інтересів сторін спору, а також прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками провадження.

Порушень судом першої інстанції норм процесуального права колегією суддів під час розгляду справи не встановлено.

Доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість викладених в оскаржуваній ухвалі висновків суду.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Судові витрати

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 271, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Мегабанк" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 25.06.2025 у справі №910/7822/25 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повна постанова складена 06.10.2025.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді А.М. Демидова

С.В. Владимиренко