УХВАЛА

07 жовтня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/7700/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вардингс"

на рішення Господарського суду міста Києва

у складі судді Мудрого С. М.

від 11.02.2025 та

на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Євсіков О. О., Алданова С. О., Владимиренко С. В.

від 13.08.2025

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вардингс"

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі", Приватного акціонерного товариства "Енергетичний завод "Енергетик"

про визнання договору недійсним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Вардингс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом, у якому просило:

- визнати недійсним договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії на об`єкт, який знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Бориспільська, 9, укладений між Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Київські електромережі" та Приватним акціонерним товариством "Енергетичний завод "Енергетик";

- зобов`язати Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю "Вардингс" договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії на об`єкт, який знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Бориспільська, 9.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний договір укладено без достатніх правових підстав, внаслідок обману та подання для укладення договору підроблених документів. Позивач вважає, що оскільки він став власником нежитлових приміщень та електрообладнання, яке знаходиться за цією адресою, відповідно, він набув право на укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 у справі № 910/7700/19 у задоволенні позову відмолено у повному обсязі.

Постановою від 13.08.2025 Північний апеляційний господарський суд залишив без змін рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 у справі № 910/7700/19.

02 вересня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Вардингс" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.08.2025 у справі № 910/7700/19.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.09.2025 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вардингс" у справі № 910/7700/19 передано колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Пєсков В. Г. (головуючий суддя), судді Огороднік К. М., Погребняк В. Я.

15 вересня 2025 року суддями Пєсковим В. Г., Огородніком К. М., Погребняком В. Я. подано заяву про самовідвід у справі № 910/7700/19 з посиланням на те, що розподіл справи помилково здійснено між суддями судової палати для розгляду справ про банкрутство.

Ухвалою від 15.09.2025 Суд задовольнив заяву суддів Пєскова В. Г., Огородніка К. М., Погребняка В. Я. про самовідвід у справі № 910/7700/19; касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вардингс" у справі № 910/7700/19 передано для повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Розпорядженням в. о. заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду № 32.2-01/2327 від 17.09.2025 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи № 910/7700/19 у зв`язку з ухвалою про самовідвід суддів Пєскова В. Г., Огородніка К. М., Погребняка В. Я.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2025 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вардингс" у справі № 910/7700/19 передано для розгляду колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Губенко Н. М. - головуючий суддя, судді Вронська Г. О., Кондратова І. Д.

Перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вардингс", Судом встановлено, що її слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині 3 цієї статті.

Поряд з цим, за приписами частини 2 зазначеної статті підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

При цьому пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

На виконання пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вардингс" в своїй касаційній скарзі зазначило, що підставою касаційного оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 13.08.2025 у справі № 910/7700/19 є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права за наявністю виключних випадків, передбачених пунктами 1 та 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Так, в обґрунтування виключного випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржник зауважує, що суди першої та апеляційної інстанцій застосували частину 1 статті 328 Цивільного кодексу України без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі № 916/675/15, у подібних правовідносинах.

Наведені доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Вардингс" в обґрунтування наявності виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, визнаються Судом належно обґрунтованими для відкриття касаційного провадження.

Однак, стосовно виключного випадку, передбаченого пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржник зазначив, що суд апеляційної інстанції відмовив у належному дослідженні доказів, які свідчать, що кінцевим бенефіціарним власником Приватного акціонерного товариства "Енергетичний завод "Енергетик" є особа - громадянин російської федерації.

Втім, у разі подання касаційної скарги з підстави, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 цього Кодексу, зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права. Саме тільки загальне посилання скаржника на те, що суд не дослідив (чи дослідив не у повному обсязі) докази та/або не з`ясував обставини справи, без зазначення які конкретно докази не були досліджені, які обставини підтверджують ці докази, не може вважатися належним обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України сукупно з пунктом 1 частини 3 статті 310 цього Кодексу.

Згідно із частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Відповідно до приписів частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави, визначеної абзацом 2 частини 1 цієї статті, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок такої особи зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Вардингс" залишається без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України із наданням скаржнику строку, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків шляхом викладення належного обґрунтування виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України: уточнити у належному дослідженні яких конкретно доказів відмовив суд апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вардингс" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.08.2025 у справі № 910/7700/19 залишити без руху.

2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Вардингс" строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Верховного Суду Н. М. Губенко