ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"10" жовтня 2025 р. Справа № 902/1070/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Василишин А.Р.

судді Філіпова Т.Л.

судді Бучинська Г.Б.

розглянувши заяву Ладижинської міської ради про стягнення витрат на правничу допомугу в суді апеляційної скарги за апеляційною скаргою Ладижинської міської ради та Комунального підприємства "Ладижинська міська лікарня" Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області у справі №902/1070/24 від 19 червня 2025 року (суддя Матвійчук В.В.)

за позовом Приватного підприємства "ПАРТНЕР-СПС"

до Ладижинської міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Комунального підприємства "Ладижинська міська лікарня" Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області

про розірвання договору оренди та стягнення 620 834 грн 38 коп.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "ПАРТНЕР-СПС" (надалі Позивач) звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом до Ладижинської міської ради (надалі Відповідач) про: дострокове розірвання Договору оренди № 262 нерухомого майна, що належить до комунальної власності Ладижинської територіальної громади, укладеного 2 серпня 2024 року між Відповідачем та Позивачем; а також стягнення з Відповідача на користь Позивача 17 050 грн суми забезпечувального депозиту, 20 460 грн - суми авансового внеску орендної плати, 3 600 грн витрат на проведення оцінки майна; 401 724 грн 38 коп. - суми понесених витрат на виконання умов Договору оренди (реальних збитків).

В справі брала участь третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Ладижинська міська лікарня" Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області (надалі - Третя особа).

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 2 травня 2025 року, з підстав, вказаних у даному судовому рішенні, в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду Вінницької області від 2 травня 2025 року заяву Позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №902/1070/24 - задоволено частково. Стягнуто з Позивача на користь Відповідача 22 500 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Витрати Відповідача на професійну правничу допомогу в сумі 96170 грн 27 коп. залишено за Відповідачем. Заяву представника Третьої особи про ухвалення додаткового рішення у справі № 902/1070/24 - задоволено частково. Стягнуто з Позивача на користь Третьої особи 12 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Витрати Третьої особи на професійну правничу допомогу в сумі 46 641 грн залишено за Третьою особою.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24 вересня 2025 року, з підстав, вказаних у даному судовому рішення, апеляційну скаргу Відповідача та Третьої особи на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області у справі №902/1070/24 від 19 червня 2025 року залишено без задоволення. Додаткове рішення від 19 червня 2025 року залишено без змін.

29 вересня 2025 року через підситему "Електронний суд" від представника Відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції у розмірі 33000 грн.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката у Північно-західному апеляційному господарському суді, понесених Відповідачем при розгляді справи №902/1070/24 до суду подані такі докази: копію угоди «Про надання юридичної допомоги» №05/11/24 від 5 листопада 2024 року; копію додаткової угоди № 2 від 17 грудня 2024 року; копію акту приймання-здавання виконаних робіт по наданню юридичних послуг № 5 від 26 вересня 2025 року до Угоди № 05/11/24 від 5 листопада 2024 року.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 1 жовтня 2022 року заяву Відповідача про ухвалення додаткового рішення по справі №902/1070/24 прийнято до розгляду. Постановлено, що додаткова постанова по справі №902/1070/24 буде виготовлена в строк до 10 жовтня 2025 року включно.

Через підсистему "Електронницй суд" від представника Позивача надійшла заява про відмову в задоволенні заяви Відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу. Обгрунтована тим, що за результатами розгляду апеляційних скарги Відповідача та Третьої особи апеляційний суд констатував, що дії представників направлені на надмірне збагачення за рахунок Позивача.

Оцінивши подану Відповідачем заяву суд апеляційної інстанції констатує наступне.

У відповідності до статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви, та розглянувши заяву представника Відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Додаткове рішення це засіб для виправлення неповноти основного судового рішення. Враховуючи незмінність судового рішення, суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте останній має право виправити деякі його недоліки, зокрема, неповноту. Неповнота судового рішення може полягати у невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Саме таке визначення додаткового рішення викладене Верховним Судом у постанові від 14 травня 2020 року в справі №910/9883/17.

Водночас судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з розглядом справи та вирішенням по суті, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (висновок, викладений у пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року в справі №242/4741/16-ц та у постанові Верховного Суду від 27 липня 2022 року в справі №907/418/21).

Згідно зі статтею 233 Господарського процесуального кодексу України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

В силу дії вимог частини 1 статті 123 Господарського процесуального України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відповідно до пункту 1 частини другої зазначеної статті належать витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору, кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи.

Абзацом першим частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Водночас, згідно з вимогами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України: розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву; у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України: судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України: інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Системний аналіз положень статтей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що витрати, пов`язаних з розглядом справи, за відсутності прямої вказівки в процесуальному законі щодо покладення таких витрат на іншу особу, можуть бути покладені за результатами вирішення спору лише на сторони такого спору.

Аналогічна правова позиція викладена і Верховним Судом у справах №906/977/19 (додаткова ухвала від 2 червня 2021 року), № 911/2115/19 (постанова від 13 жовтня 2020 року) та № 925/1105/19 (ухвала від 16 грудня 2020 року).

Отже, судові витрати, у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи відповідно до порядку, визначеного статтею 129 Господарського процесуального кодексу України.

При розгляді заяви представника Позивача про стягнення витрат на парвничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції, колегією суддів приймається до уваги, що постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24 вересня 2025 року апеляційну скаргу Відповідача та Третьої особи на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області у справі №902/1070/24 від 19 червня 2025 року залишено без задоволення. Додаткове рішення від 19 червня 2025 року залишено без змін.

За таких обставин, враховуючи те, що судом апеляційної інстанції відмовлено в задоволенні апеляційної скарги Відповідача на додаткове судове рішення, суд апеляційної інстанції діючи в правовому полі частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, прийшов до висновку про відмову в задоволення заяви представника Відповідача про покладення витрат з надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції на Позивача, оскільки Відповідачу відмовлено в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись статями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви представника Ладижинської міської ради про ухвалення додаткової постанови щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції в справі №924/1225/21 - відмовити.

2. Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу №902/1070/24 повернути Господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.