ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.10.2025м. СумиСправа № 910/7805/25

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., розглянувши:

1)клопотання відповідача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження (вх №5271 від 03.10.2025),

2)клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (вх №5296 від 06.10.2025)

у справі №910/7805/25

за позовом Акціонерного товариства Мегабанк (вул. Січових Стрільців, буд.17, м. Київ, 04053; код за ),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Спектрум Ессетс (Кловський узвіз, буд. 7, приміщ. 51, м. Київ, 01021; код за ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул.Січових Стрільців, буд. 17; код за )

про стягнення 67299,12 грн

установив:

20.06.2025 до Господарського суду міста Києва позивач подав позов, в якому просив стягнути з відповідача 67299,12 грн (шістдесят сім тисяч двісті дев`яносто дев`ять грн 12 коп.) штрафу за порушення умов договору купівлі-продажу (нерухомого майна) №GL19N1025527/2 від 18.07.2024, а також 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.) судового збору.

У пункті 2 прохальної частини позову представником позивача було заявлене клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців,буд.17).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2025 у справі №910/7805/25 постановлено передати матеріали позовної заяви Акціонерного товариства Мегабанк до Товариства з обмеженою відповідальністю Спектрум Ессетс про стягнення 67299,12 грн, разом з доданими до неї документами за територіальною підсудністю до Господарського суду Сумської області.

23.07.2025 супровідним листом Господарський суд міста Києва надіслав матеріали справи №910/7805/25 до Господарського суду Сумської області.

28.07.2025 матеріали справи надійшли до Господарського суду Сумської області.

28.07.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/7805/25 призначено судді Котельницькій В.Л.

Ухвалою від 31.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/7805/25; постановлено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17 код за ); установлено учасникам справи строки для надання заяв по суті справи.

13.08.2025 відповідач подав клопотання про зупинення провадження у справі (вх №4434), в якому відповідач просив зупинити провадження у справі №910/7805/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №320/28143/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» до Національного банку України про визнання протиправними та скасування рішень, що розглядається в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою від 21.08.2025 у справі №910/7805/25 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (вх №4434 від 13.08.2025).

18.09.2025 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Фондом гарантування вкладів фізичних осіб подані наступні документи:

1) пояснення третьої особи (вх №5026 від 18.09.2025), в яких третя особа просить:

-продовжити третій особі - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - строк для надання пояснень у справі;

-прийняти пояснення до розгляду;

-задовольнити позовні вимоги АТ «МЕГАБАНК» у повному обсязі.

2) заяву (вх №5026 від 18.09.2025), в якій третя особа просила:

-постановити ухвалу про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін;

-розгляд справи здійснювати у закритому судовому засіданні в частині дослідження письмових доказів та проголошення та розміщення в ЄДРСР повного тексту судового рішення;

-попередити сторін про обов`язок не розголошувати інформацію, для забезпечення захисту якої розгляд справи або вчинення окремих процесуальних дій відбувається в закритому судовому засіданні.

Ухвалою від 23.09.2025 у справі №910/7805/25 постановлено:

1)задовольнити клопотання третьої особи про продовження строку для надання пояснень, викладене у пункті 1 прохальної частини пояснень третьої особи (вх №5026 від 18.09.2025); продовжити третій особі строк для подання пояснень до 18.09.2025; прийняти до розгляду та долучити до матеріалів справи пояснення третьої особи (вх №5026 від 18.09.2025);

2)частково задовольнити заяву третьої особи (вх №5026 від 18.09.2025), а саме:

- відмовити у задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін;

- задовольнити клопотання щодо здійснення розгляду справи у закритому судовому засіданні в частині проголошення та розміщення в ЄДРСР повного тексту судового рішення;

- попередити учасників справи про їх обов`язок відповідно до ч. 10 ст. 8 ГПК України щодо не розголошення інформації, для забезпечення захисту якої розгляд справи або вчинення окремих процесуальних дій відбувається в закритому судовому засіданні;

3)провести розгляд справи у закритому судовому засіданні в частині проголошення та розміщення в ЄДРСР повного тексту судового рішення.

03.10.2025 відповідач подав клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження (вх №5271), відповідно до якого відповідач просить здійснити розгляд справи у порядку загального позовного провадження на підставі абз. 2 ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 250 ГПК України та почати розгляд справи зі стадії відкриття провадження у справі згідно з ч. 6 ст. 250 ГПК України.

06.10.2025 відповідач подав клопотання про зупинення провадження у справі (вх №5296), за яким відповідач просить зупинити провадження у справі №910/7805/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 920/1123/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» до Акціонерного товариства «Мегабанк» про визнання недійсним одностороннього правочину, що розглядається в порядку господарського судочинства.

Розглянувши клопотання відповідача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження (вх №5271 від 03.10.2025), суд зазначає наступне:

Відповідач просить здійснити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Подане клопотання відповідач обґрунтовує тим, що справа №910/7805/25 має складний та комплексний характер, істотне значення для її сторін, а її предмет виходить за межі пересічних спорів про стягнення штрафних санкцій. У даному клопотанні відповідач зазначає, що третя особа заявила намір долучити до матеріалів справи листи Служби безпеки України № 8/1/16909дск від 25.12.2024, №8/1/3-7011дск від 09.05.2025, що містять інформацію з обмеженим доступом службову інформацію. Відповідач наголошує, що законодавство встановлює особливий порядок ознайомлення, дослідження та роботи із зазначеними доказами як з документами, що містять інформацію з обмеженим доступом. Таким чином, відповідач вважає, що справа, з урахуванням зазначених особливостей, підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

У статті 250 ГПК України встановлено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

У випадку, передбаченому частиною другою статті 247 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може:

1) задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; або

2) відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження.

Якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про:

1) залишення заяви відповідача без задоволення;

2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Якщо відповідач не подасть у встановлений судом строк такі заперечення, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин.

Якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

Частини друга - шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд звертає увагу відповідача, що позивач звернувся з позовом про стягнення 67299,12 грн штрафу, розмір якого не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (302800,00 грн).

Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України справа №910/7805/25 в силу закону є малозначною та відповідно до ч. 1 ст. 247 ГПК України має бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження.

З огляду на зазначене, згідно з ч. 7 ст. 250 ГПК України частини друга - шоста статті 250 ГПК України не застосовуються та суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (вх №5271 від 03.10.2025).

Розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (вх №5296 від 06.10.2025) суд зазначає наступне.

В поданому клопотанні відповідач зазначає про те, що банк обґрунтовує позовні вимоги у справі №910/7805/25 фактом порушення ТОВ «Спектрум Ессетс» запевнень, передбачених п.6.1 договору №GL19N1025527/2 від 18.07.2024. Відповідач заперечує проти зазначених доводів, наголошуючи, що, на його думку, запевнення за п.6.1 договору не порушено, відтак застосування наслідків такого порушення розірвання договору та стягнення штрафу є неправомірним. Разом з тим, наявність/відсутність факту такого порушення наразі є предметом судового розгляду у справі № 920/1123/25.

Відповідач вважає, що існує зв`язок між предметом доказування у справа №910/7805/25 та №920/1123/25; установлені у справі №920/1123/25 обставини впливають на встановлення обставин у справі №910/7805/25, а також наголошує на необхідність уникнення суперечливих судових рішень.

Таким чином, відповідач просить зупинити провадження у справі №910/7805/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 920/1123/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» до Акціонерного товариства «Мегабанк» про визнання недійсним одностороннього правочину, що розглядається в порядку господарського судочинства.

Суд зауважує, що предметом розгляду справи №910/7805/25 є стягнення з відповідача 67299,12 грн штрафу за порушення умов договору купівлі-продажу (нерухомого майна) №GL19N1025527/2 від 18.07.2024.

Предметом розгляду справи №920/1123/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» до Акціонерного товариства «Мегабанк» за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є визнання недійсним одностороннього правочину з розірвання договору купівлі-продажу (нерухоме майно) №GL19N1025527/2, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. 18.07.2024, вчинений Акціонерним товариством «Мегабанк» у формі вимоги про сплату штрафу, розірвання договору купівлі-продажу майна (активів) та повернення всього набутого за договором від 13.02.2025 вих. №295.

Суд звертає увагу на те, що розумний строк судового розгляду є невід`ємним елементом права на справедливий судовий розгляд, який безпосередньо закріплений в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При тлумаченні поняття "розумні строки" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначив момент початку та закінчення цих строків, а також вивів критерії, які повинні враховуватися при оцінці певного строку як розумного, а саме: складність справи, важливість для заявника питання, що розглядається судом, поведінка заявника, поведінка державних органів.

За частиною 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Водночас як верховенство права, так і розумність строків розгляду справи судом належать до основних засад (принципів) господарського судочинства за частиною 3 цієї ж статті.

Аналізуючи питання щодо зупинення провадження у господарській справі, суд виходить з того, що цей правовий інструмент процесуального законодавства зумовлює тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи та щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Глава 8 розділу ІІІ ГПК України містить норми, які регулюють залишення позову без розгляду, зупинення і закриття провадження у справі.

Зупинення провадження у справі зупиняє перебіг процесуальних строків (частина 1 статті 117 ГПК України), який продовжується з дня поновлення провадження у справі (частина 2 статті 117 ГПК України), а самі випадки, які регламентують зупинення провадження у справі чітко передбачені статтями 227, 228 ГПК України і є вичерпними.

Положення статті 227 ГПК України передбачають обов`язок суду зупинити провадження у справі.

Пункт 5 частини 1 статті 227 ГПК України визначає, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини 1 статті 227 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (пункт 4 частини 1 статті 229 ГПК України).

Вирішуючи питання зупинення провадження у даній справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України, суд виходить із системного аналізу цього пункту через призму завдань та основних засад господарського судочинства, закріплених у частині 1, пунктах 1, 4, 10, 11 частини 3 статті 2 ГПК України, а також умов застосування цього пункту, якими є:

-об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи; тобто неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються судом в іншій справі;

- пов`язаність справи з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення;

- обґрунтованість судового рішення, в якому має бути проаналізовано, чи дійсно від наведених обставин залежить вирішення спору в цій справі, та належно мотивовано, що зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи зумовлюється виявленням в ній саме обставин, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження в якій зупинено і саме це і є першопричиною перешкоди у здійсненні правосуддя в справі, що зупиняється.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження в якій зупинено.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.03.2024 у справі № 910/17615/20, виснував, що: по-перше, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Таким чином, для вирішення питання про зупинення провадження у справі з огляду на вимоги пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:

- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства;

- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи з вказівкою на обставини, які встановлюються судом в іншій справі.

Вказаний висновок Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду узгоджується із постановою Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі №357/10397/19.

Водночас Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.03.2024 у справі № 910/17615/20 вказав, що за приписами пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Суд, зважаючи на предмет позову у даній справі виходить з того, що предметом дослідження у справі є встановлення обставин і підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 67299,12 грн штрафу за порушення умов договору купівлі-продажу (нерухомого майна) №GL19N1025527/2 від 18.07.2024. Отже, встановленню підлягають саме обставини невиконання (неналежного виконання) відповідачем п. 6.2 договору №GL19N1025527/2 від 18.07.2024, які суд може встановити на підставі наявних у справі і додатково поданих доказів та ухвалити рішення по суті.

При цьому, посилання відповідача, що у справі №920/1123/25 розглядаються вимоги щодо визнання недійсним одностороннього правочину з розірвання договору №GL19N1025527/2 від 18.07.2024, не свідчать про неможливість розгляду даної справи, зважаючи на презумпцію правомірності правочину, визначену приписами статті 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Суд зауважує, що закріплена зазначеною статтею ЦК України презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

На переконання суду, наявність спору щодо визнання недійсним одностороннього правочину за договором не свідчить про об`єктивну неможливість здійснення розгляду цієї справи судом, відповідно не може бути підставою для зупинення провадження у даній справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК, який, зокрема, містить виключення щодо обов`язку суду зупиняти провадження у справі, у зв`язку з об`єктивною неможливістю розгляду справи, а саме у випадку коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Подібну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 24.05.2021 у справі № 910/7331/20 та постанові від 26.03.2024 у справі №907/882/22.

Суд також акцентує увагу на тому, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/5425/18, від 07.05.2018 у справі № 903/351/16 та від 20.06.2019 у справі № 910/12694/18.

Ураховуючи наведене, суд вважає, що зупинення провадження у справі №910/7805/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №920/1123/25, не відповідає положенням пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України, у зв`язку з чим клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (вх №5296 від 06.10.2025) не підлягає задоволенню.

Керуючись частиною 5 статті 12, пунктом 5 частини 1 статті 227, статтями 234, 235, частиною1 статті 247, частиною 7 статті 250, статтею 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження (вх №5271 від 03.10.2025).

2. Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (вх №5296 від 06.10.2025).

3. Копію ухвали надіслати учасникам справи відповідно до вимог частин 6-7 статті 6 ГПК України з урахуванням положень частини 7 статті 242 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Інформацію у справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою https://su.arbitr.gov.ua/sud5021/.

Суддя В.Л. Котельницька