ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" жовтня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/3387/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ФОКУС+ про ухвалення додаткового рішення у справі

за позовом Одеської міської ради

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю ФОКУС+ (код 35767907, м.Одеса, вул. Варненська, 10)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради

про стягнення 529901,81 грн

встановив:

До суду надійшла позовна заява Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю ФОКУС+ про стягнення 529901,81 грн штрафу на підставі п. 4.7 договору від 20.08.2024 оренди земельної ділянки кадастровий номер :50:004:0023, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Головатого 73/1, загальною площею 0,7000 га, у зв`язку з несвоєчасною сплатою орендної плати за цим договором.

Ухвалою від 25.08.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без призначення засідань.

Рішенням від 25.09.2025 позовні вимоги задоволено частково:

- Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ФОКУС+ (65065, м. Одеса, вул. Варненська, буд. 10, ідентифікаційний код юридичної особи 35767907) штраф за договором оренди землі від 20.08.2024 р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 20.08.2024 р. та зареєстрованим в реєстрі за № 1660, у розмірі 52990,18грн на користь Одеської міської ради (65026, м. Одеса, площа Думська (Біржова), буд. 1, ідентифікаційний код юридичної особи 26597691) за наступними реквізитами: населений пункт Одеська міська територіальна громада, отримувач ГУК в Одеській області/м. Одеса/, код отримувача 37607526, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку UA 278 9999 8031 4 15744, код класифікації доходів бюджету 24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету Інші надходження.

- Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ФОКУС+ (65065, м. Одеса, вул. Варненська, буд. 10, ідентифікаційний код юридичної особи 35767907) на користь Одеської міської ради (65026, м. Одеса, площа Думська (Біржова), буд. 1, ідентифікаційний код юридичної особи 26597691) витрати зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 6358,82 грн та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 1 514,00 грн (на рахунок Юридичного департаменту Одеської міської ради за наступними реквізитами: код 26302537, р/р UA 198 2017 2034 4290 2130 0003 4995, ДКСУ м. Київ, МФО 820172).

В решті позову відмовлено.

26.09.2025 відповідач подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, яким просить стягнути з позивача 13500грн витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що позов було задоволено частково лише в розмірі 10% від ціни позову.

Частиною першою ст. 124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У відзиві, який було прийнято судом до розгляду, відповідач просив відмовити в задоволенні позову і стягнути з позивача 15000грн витрат на правничу допомогу.

Згідно з ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

2. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

3. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

5. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Позивач подав заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Розглянувши заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов наступних висновків.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст.124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.126 Господарського процесуального кодексу України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (ст.129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зауважує, що дана справа розглядалась в спрощеному позовному провадженні без призначення засідання.

На підтвердження витрат на правничу допомогу відповідачем до заяви про ухвалення додаткового рішення додано копію договору про надання правничої допомоги від 25.08.2025 № 390, укладеного між відповідачем та Адвокатським об`єднанням «ТДС ГРУП» в особі керуючого партнера Тарановського Д.С., за умовами якого адвокатське об`єднання прийняло на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором, зокрема щодо представництва інтересів ТОВ «ФОКУС+» у всіх судових інстанціях у справі № 916/3387/25.

Згідно з п. 5.3 договору вартість правничої допомоги у суді першої інстанції становить 15000грн.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що у випадку відхилення судом позовних вимог на 70% і більше, відповідач сплачує гонорар успіху в розмірі 20000грн.

26.09.2025 відповідач і адвокатське об`єднання підписали акт приймання-передачі наданих послуг до договору № 390 від 25.08.2025 на суму 15000грн, відповідно до якого надано такі послуги тривалістю 23години:

- зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції 3 год.,

- ознайомлення та вивчення справи № 916/3387/25 5 год.,

- написання та подання відзиву 5 год.,

- написання та подання клопотання про зменшення штрафу 3 год.,

- написання та подання адвокатського запиту до АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» 1 год.,

- написання та подання адвокатського запиту до ТОВ «СКАЙЛАН ТЕЛЕКОМ» 1 год.,

- пошук судової практики 3 год.,

- копіювання документів, друк та відправка 2 год.

Матеріалами справи підтверджується, що представником відповідача був адвокат Тарановський Д.С. на підставі ордеру від 27.08.2025 серії ВН № 1567584.

В матеріалах справи є відзив, клопотання про зменшення штрафних санкцій та адвокатські запити.

Однак, суд зауважує, що «ознайомлення та вивчення справи», «пошук судової практики», «копіювання документів, друк та відправка» не належать до видів правничої допомоги, передбаченої Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»

Так, відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

З огляду на викладене, відповідачем доведено понесення ним витрат на правничу допомогу тривалістю 13 годин на суму 8478,26грн, виходячи, що вартість 1 години становить 652,17грн (15000 грн : 23години).

Частиною 4 ст. 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Відповідач посилається на те, що позовні вимоги були задоволені частково, тому витрати на правничу допомогу мають бути покладені на позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд зауважує, що в даній справі, позивачем була заявлена позовна вимога про стягнення з відповідача 529901,81грн штрафу. За результатами розгляду справи суд ухвалив рішення від 25.09.2025 про часткове задоволення позову про стягнення 52990,18грн штрафу.

Однак, в рішенні від 25.09.2025 суд встановив, що «З урахуванням викладеного, за порушення ТОВ «ФОКУС+» умов Договору щодо строків оплати орендної плати, позивач обгрунтовано просить стягнути штраф у розмірі 529901,81 грн, що відповідає вимогам п. 4.7 розділу 4 Договору».

При цьому, суд скористався своїми дискреційними повноваженнями, наданими ч. 3 ст. 551 ЦК України, і зменшив розмір штрафу на 90%, тобто стягнуто з відповідача не 529901,81грн штрафу, а 52990,18грн.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Такі висновки щодо застосування статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Суд враховує, що згідно з ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

В даній справі, зменшення розміру штрафу за цією вимогою позивача відбулося з огляду на застосування судом положень статті 551 ЦК України, а не через відсутність за відповідачем обов`язку відшкодувати заявлені в позові матеріальні вимоги. Таким чином, спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, тому суд не знаходить правових підстав для покладення на позивача обов`язку відшкодувати витрати відповідача на правову допомогу.

Суд повністю відмовляє у задоволенні заяви ТОВ «ФОКУС+» про розподіл судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, оскільки не вбачає можливостей для задоволення такої заяви з огляду на те, що дії позивача щодо пред`явлення позову виявились цілком обґрунтованим, а покладення на нього обов`язку відшкодувати витрати відповідача на правову допомогу призведуть до порушення принципу відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.129, 221, 234, 235-236, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ФОКУС+ про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Одеської міської ради 13500грн витрат на правничу допомогу.

Ухвала набрала законної сили з моменту підписання у відповідності до ст.235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена протягом 10 днів до Південно-західного апеляційного господарського суду. Повний текст ухвали складено та підписано 06.10.2025.

Суддя В.В. Литвинова