РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.10.2025Справа № 910/8939/25

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСКА КАПІТАЛ" (03067, місто Київ, вулиця Машинобудівна, будинок 50-А) до фізичної особи-підприємця Яковлєва Андрія Павловича ( АДРЕСА_1 ) про стягнення 31 034,44 грн,

без повідомлення (виклику) сторін,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18.07.2025 на адресу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСКА КАПІТАЛ" надійшла позовна заява до фізичної особи-підприємця Яковлєва Андрія Павловича про стягнення заборгованості за Договором про надання послуг з підбору персоналу №17-10/24 АЯ від 17.10.2024 у розмірі 31 034,44 грн з яких: 29400,00 грн - сума авансового платежу, 1284,06 грн - інфляційні втрати, 350,38 грн - 3% річних та 21.07.2025 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач свої зобов`язання згідно з умовами Договору виконав належним чином, у той же час відповідач, в супереч положень Договору та норм чинного законодавства, своїх зобов`язань зі здійснення підбору кандидатів на вакансію належним чином не виконав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 24.07.2025 була надіслана на адреси учасників справи в їх електронні кабінети та доставлена зокрема відповідачу 24.07.2025 о 21:01 год., що підтверджується повідомленням про доставку електронного листа.

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до частини другої ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні положення містяться у частині дев`ятій ст. 165 ГПК України.

Частиною першою ст. 252 ГПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно частини восьмої ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Частинами першою та другою ст. 161 ГПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

З огляду на вказані приписи ГПК України, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву відповідно до частини першої ст. 251 ГПК України, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до приписів частини дев`ятої ст. 165 ГПК України та частини другої ст. 178 ГПК України.

Частиною четвертою ст. 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

17.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕСКА КАПІТАЛ" (далі - Замовник) та фізичною особою-підприємцем Яковлєвим Андрієм Павловичем (далі - Виконавець) було укладено Договір про надання послуг з підбору персоналу № 17-10/24АЯ (далі - Договір), згідно з п. 1.1. якого, Виконавець надає Замовнику комплекс послуг з підбору кваліфікованого персоналу, а Замовник зобов`язується оплатити надані послуги в порядку і на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 1.2. Договору, комплекс послуг, що надаються Виконавцем, включає:

Пошук кандидатів на вакансії згідно із заявками наданими Замовником;

Попередній відбір та інтерв`ювання кандидатів;

Надання Замовнику резюме кожного кандидата, який пройшов попередній відбір Виконавцем;

Підбір кандидатів на вакансії згідно із заявками наданими Замовником. Під підбором кандидатів Сторони договору мають на увазі надання погоджених з Замовником кандидатів для фактичного виходу кандидата на навчання, стажування для подальшого працевлаштування у кількості, зазначеній у відповідних додатках.

Підпунктом 2.1.1 та 2.1.7 п. 2.1 Договору, Виконавець зобов`язується: Здійснити підбір кандидатів на вакансії згідно із заявками наданими Замовником за формою згідно із відповідним(и) Додатком(ми) до цього Договору протягом шестидесяти календарних днів з моменту надання Замовником відповідних заявок та отримання передплати згідно з умовами даного Договору.

Надавати послуги Замовнику належної якості у строк, в порядку та на умовах визначених Договором та чинним законодавством України.

Відповідно до п.п. 2.2.2-2.2.5 Договору, Замовник зобов`язується:

Замовник визначає як відповідальну особу з листування та комунікацій: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

Провести (спільно із Виконавцем за його вимогою) співбесіду з кандидатами, які пройшли попередній відбір та інтерв`ювання у додатково погоджені між Сторонами строки, але не пізніше ніж 5 (п`ять) робочих днів з моменту отримання резюме кандидатів, відправлених Замовникові на вказану для листування та комунікацій електронну адресу відповідальної особи зі сторони Замовника;

Прийняти рішення стосовно кожного з кандидатів направлених Виконавцем і зробити вибір не пізніше 5 (п`яти) робочих днів з моменту проведення співбесіди, інакше роботи вважаються виконаними І розрахунок відбувається згідно з п. 3.3.;

Оплатити надані Виконавцем послуги у строки та в порядку передбаченому цим Договором.

Згідно п. 3.1 та 3.3 Договору, вартість послуг, що надаються Виконавцем, визначається за домовленістю Сторін в кожному конкретному випадку в залежності від кількості вакансій, необхідної кваліфікації кандидатів, строків надання послуг тощо шляхом підписання відповідного Додатку до цього Договору.

Замовник здійснює сплату авансу (розмір якого вказується у відповідному додатку) від вартості кожної вакансії.

Сплачений аванс не повертається і Виконавець припиняє надання послуг за цим Договором і послуга вважається наданою в разі:

припинення пошуку по вакансії з Ініціативи Замовника (згідно з п. 2.2.2.);

неналежного виконання своїх зобов`язань Замовником згідно з п. 2.2.4., 2.2.3.;

постійної необгрунтованої (від 3 кандидатів) відмови Замовника від кандидатів на обумовлену вакансію (одне робоче місце) відповідно до Заявки. При цьому, під постійною необгрунтованою відмовою розуміється послідовна відмова Замовника від різних кандидатів більше трьох разів поспіль.

Замовник здійснює остаточну оплату послуг наданих Виконавцем протягом п`яти робочих днів з моменту факту працевлаштування у тому числі на випробувальний термін, стажування тощо, що оформлюється Актом приймання-передачі наданих послуг, шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок Виконавця платіжним дорученням, в якому призначенням платежу вказується за надання послуг з підбору персоналу відповідно до Договору № 17-10/24 АЯ від « 17» жовтня 2024 року.

У випадках передбачених цим Договором сплачений аванс не повертається Замовникові, оскільки використовується Виконавцем як кошти на рекламне забезпечення для виконання послуг. У всіх інших випадках аванс повертається Замовнику протягом 10 (десяти) робочих днів.

Виконавець не несе відповідальності за недотримання строків, зазначених у цьому Договорі, якщо це викликано невиконанням, неналежним або несвоєчасним виконанням Замовником своїх зобов`язань, зазначених у цьому Договорі (п. 4.3 Договору).

Відповідно до п. 6.1 - 6.2 Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до « 31» грудня 2024 року, але у будь-якому разі до виконання Сторонами передбачених цим Договором зобов`язань.

Відповідно до п. 8.2. Договору в разі зміни реквізитів (адреси, номерів телефонів, факсів, адрес електронної пошти, банківських рахунків тощо), прийнятті рішення про реорганізацію, ліквідацію, а також при порушенні в господарському суді справи про банкрутство Сторони, а також при виникненні інших об`єктивних обставин, що впливають або за своїм характером можуть вплинути на виконання умов цього Договору, така Сторона зобов`язана повідомити про це іншу Сторону протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту вчинення відповідних юридично значущих дій».

Відповідно до Додатку №1 до Договору сторони зокрема погодили вартість комплексу послуг з підбору кваліфікованого персоналу, що сплачується Замовником та строк їх оплати.

У п. 2 сторони погодили вартість послуг з підбору персоналу та етапи оплати:

2.1 Менеджер з продажу послуг фінансового лізингу - 42 000 гривень, 00 коп. (сорок дві тисячі гривень, 00 коп.) за кожного кандидата, який вийшов на навчання, стажування.

2.2. Оплата послуг здійснюється у 2 (два) етапи:

Етап 1 Аванс в розмірі 70 % (сімдесят відсотків) від вартості кожної вакансії. Сума становить; 29 400 гривень, 00 коп. (двадцять дев`ять тисяч чотириста гривень, 00 коп.)

Етап 2 Остаточна оплата в розмірі 30 % (тридцять відсотків) від вартості кожної вакансії, протягом п`яти робочих днів з моменту факту виходу кожного кандидата на навчання, стажування, тощо, що оформлюється актом приймання-передачі наданих послуг. Сума становить: 12 600 гривень, 00 коп. (дванадцять тисяч шістсот гривень, 00 коп.).

21.10.2024 на виконання умов Договору Замовником сплачено на рахунок Виконавця аванс у розмірі 29 400,00 (двадцять дев`ять тисяч чотириста) грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №3952 від 21.10.2024.

У той же час як вказує представник позивача, Виконавцем в супереч п.п. 2.1.7. Договору, зобов`язання надавати послуги Замовнику належної якості у строк, в порядку та на умовах визначених Договорам та чинним законодавством України належним чином не виконане.

Окрім того, позивач зазначає, що відповідач, відповідно вимог положення п. 8.2. Договору, не повідомив Позивача про державну реєстрацію припинення своєї підприємницької діяльності та, окрім цього, 03.02.2025 здійснив повторно державну реєстрацію фізичної особи підприємцем за записом № 000722441, основним видом діяльності якого є діяльність агентств працевлаштування, аналогічна тій, яку він здійснював раніше, з місцем знаходження вже за новою адресою: м. Київ, просп. Науки, буд. 17/15, кв. 69 (витяг додається), про що Позивача також не було повідомлено.

Позивач звернувся до Відповідача з листом-вимогою № 24122024/1 від 24 грудня 2024 року про неналежне виконання умов Договору та повернення сплачених за Договором грошових коштів (авансу) у повному обсязі, на розрахунковий рахунки Позивача, протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту відправлення листа-вимоги

Як вказує позивач, відповідачем було проігноровано зазначений вище лист-вимогу, питання повернення грошових коштів (авансу) не врегулювало, з огляду на що позивач звернувся з даним позовом до суду.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору (ч. 2 ст. 902 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 907 Цивільного кодексу України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору відповідачем було виставлено позивачу рахунок №502 від 17.10.2024 на суму 29400,00 грн, який було сплачено позивачем 21.10.2024 за платіжною інструкцією №3952.

Підпунктом 2.1.1 п. 2.1 Договору, Виконавець зобов`язується: Здійснити підбір кандидатів на вакансії згідно із заявками наданими Замовником за формою згідно із відповідним(и) Додатком(ми) до цього Договору протягом шестидесяти календарних днів з моменту надання Замовником відповідних заявок та отримання передплати згідно з умовами даного Договору.

Відповідно до додатку №1 до Договору сторони зокрема погодили вартість комплексу послуг з підбору кваліфікованого персоналу, що сплачується Замовником та строк їх оплати.

У п. 2 сторони погодили вартість послуг з підбору персоналу та етапи оплати:

2.1 Менеджер з продажу послуг фінансового лізингу - 42 000 гривень, 00 коп. (сорок дві тисячі гривень, 00 коп.) за кожного кандидата, який вийшов на навчання, стажування.

2.2. Оплата послуг здійснюється у 2 (два) етапи:

Етап 1 Аванс в розмірі 70 % (сімдесят відсотків) від вартості кожної вакансії. Сума становить; 29 400 гривень, 00 коп. (двадцять дев`ять тисяч чотириста гривень, 00 коп.)

Етап 2 Остаточна оплата в розмірі 30 % (тридцять відсотків) від вартості кожної вакансії, протягом п`яти робочих днів з моменту факту виходу кожного кандидата на навчання, стажування, тощо, що оформлюється актом приймання-передачі наданих послуг. Сума становить: 12 600 гривень, 00 коп. (дванадцять тисяч шістсот гривень, 00 коп.).

Позивач звернувся до Відповідача з листом-вимогою № 24122024/1 від 24 грудня 2024 року про неналежне виконання умов Договору та повернення сплачених за Договором грошових коштів (авансу) у повному обсязі, на розрахунковий рахунки Позивача, протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту відправлення листа-вимоги.

Як вказує позивач, відповідачем було проігноровано зазначений вище лист-вимогу, питання повернення грошових коштів (авансу) не врегулювало.

Відповідно до приписів статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно статті 13 цього Кодексу цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч.1). При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (ч.2). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч.3). При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч.4). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч.6).

Позаяк Главою 63 вказаного кодексу не врегульовано особливостей повернення виконавцем замовнику попередньої оплати в разі невиконання виконавцем своїх зобов`язань за договором про надання послуг та правового механізму її повернення, суд дійшов висновку про можливість застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України за аналогією закону до правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем.

За приписами частини 1 статті 8 Цивільного кодексу України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.03.2018 у справі №910/1030/17.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97- ВР від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» від 23.10.1991, «Федоренко проти України» від 01.06.2006 зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого «права власності».

Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

Отже, за висновками суду, відсутність дій відповідача щодо надання послуг у строки, погоджені сторонами, та в будь-якому випадку в розумні строки (з 17.10.2022 року відповідачем не надаються послуги та не вчиняються дії щодо повернення суми попередньої оплати), надає позивачу право на «законне очікування», що йому будуть повернуті кошти попередньої оплати. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Брумареску проти Румунії», «Пономарьов проти України», «Агрокомплекс проти України»).

Доказів повернення відповідачем позивачу грошових коштів у розмірі 29400,00 грн матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Обов`язок фізичної особи-підприємця Яковлєва Андрія Павловича з повернення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСКА КАПІТАЛ" попередньої оплати у розмірі 29400,00 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСКА КАПІТАЛ" в частині стягнення з фізичної особи-підприємця Яковлєва Андрія Павловича попередньої оплати у розмірі 29400,00 грн підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 350,38 грн за період з 25.01.2025 по 16.06.2025 та інфляційні втрати у розмірі 1284,06 грн., суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, в даному випадку, за порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність відповідно до статті 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних, суд дійшов висновку, що вони нараховані невірно з огляду на наступне.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення вимоги замовника, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Позивач звернувся до Відповідача з листом-вимогою № 24122024/1 від 24 грудня 2024 року про неналежне виконання умов Договору та повернення сплачених за Договором грошових коштів (авансу) у повному обсязі, на розрахунковий рахунки Позивача, протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту відправлення листа-вимоги. Вищеозначену вимогу було направлено на адресу відповідача (№ трекінгу 345) проте остання не була отримана відповідачем (повернення відправнику - закінчення встановленого терміну зберігання) - 25.01.2025.

Відповідно до п. 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 № 14 якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення. Оскільки згаданою статтею 530 ЦК України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2017 року у справі № 910/2326/17.

Відповідно до частини другої ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи вищевикладене у відповідача виник обов`язок повернути передоплату з 02.02.2025, а відтак позивачем невірно обрано період нарахування 3% річних оскільки взято початкову дату з 25.01.2025.

Суд здійснивши власний розрахунок 3% річних за період з 02.02.2025-16.06.2025, за розрахунком якого 3% річних складає 326,22 грн, в іншій частині слід відмовити.

Стосовно нарахованих та заявлених до стягнення з відповідача інфляційні втрати у загальному розмірі 1284,06 грн. за період з лютого 2025 по травень 2025, суд зазначає наступне.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Кредитору, у свою чергу, згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України належить право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу.

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас, частиною першою статті 8 Цивільного кодексу України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Частиною п`ятою статті 4 Цивільного кодексу України передбачено, що інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 Цивільного кодексу України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено право особи отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ №1078 від 17.07.2003.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Перевіривши розрахунки інфляційних втрат, суд дійшов висновку щодо їх обґрунтованості, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Яковлєва Андрія Павловича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСКА КАПІТАЛ" (03067, місто Київ, вулиця Машинобудівна, будинок 50-А, ) 29400 (двадцять дев`ять тисяч чотириста) грн. 00 коп. - сума авансового платежу, 1284 (одна тисяча двісті вісімдесят чотири) грн. 06 коп. - інфляційні втрати, 326 (триста двадцять шість) грн. 22 коп. - 3% річних та судовий збір у розмірі 3025 (три тисячі двадцять п`ять) грн. 64 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10.10.2025.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ