РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.10.2025Справа № 910/9549/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційні облікові системи"

до Фізичної особи-підприємця Короб Катерини Сергіївни

про стягнення 150 843,42 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інноваційні облікові системи» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Фізичної особи-підприємця Короб Катерини Сергіївни про стягнення 150 843,42 грн, в т.ч. 134 400,00 грн основного боргу, 3 333,29 грн 3% річних та 16 110,13 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань Договором № ITSH/SW - 16092024 від 16.09.2024, в частині поставки товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 судом залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків та встановлено спосіб їх усунення.

08.08.2025 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, поставлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

25.08.2025 представником позивача подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, яка за своїм змістом та суттю не є заявою про збільшення розміру позовних вимог, оскільки не змінює розміру заявлених до стягнення сум, а усуває допущену позивачем помилку у ціні позову, яка утворилась при додаванні заявлених до стягнення сум основного боргу в розмірі 134 400,00 грн, 3% річних у розмірі 3 333,29 грн та інфляційних втрат у розмірі 16 110,13 грн.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 11.08.2025 була направлена судом до електронного кабінету відповідача та отримана відповідачем, з урахуванням приписів ст. 242 ГПК України, 12.08.2025, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про доставку електронного листа.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Зважаючи на те, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданим йому процесуальним правом, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України та частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інноваційні облікові системи» (далі - замовник, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Короб Катериною Сергіївною (далі - виконавець, відповідач) укладено Договір № ITSH/SW (далі - Договір), за умовами якого за замовленням замовника виконавець зобов`язується передавати у встановлений строк комп`ютерну і офісну техніку, обладнання, комплектуючі, програмні продукти, програмне забезпечення та інші непродовольчі товари у власність замовника, а замовник зобов`язується приймати товар та сплачувати його вартість.

Також, на підставі та у порядку, передбаченому цим Договором, виконавець зобов`язується за завданням замовника виконувати роботи/надавати послуги, а замовник зобов`язується приймати та оплачувати виконані роботи/надані послуги.

Найменування, кількість, ціна, інше товару, робіт/послуг вказується у відповідних рахунках, видаткових накладних, актах виконаних робіт (надання послуг), актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) виконавця, що прирівнюються до специфікації (п. 1.3 Договору).

Відповідно до п. 3.1 та п. 3.2 Договору замовник здійснює 100% передоплату вартості товару шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виконавця, якщо інше не вказано в додатках та додаткових угодах до цього Договору.

Замовник здійснює оплату вартості робіт/послуг на підставі рахунків виконавця, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок останнього.

У пунктів п. 4.1 Договору узгоджено наступні умови поставки товару - EXW (EXW - Міжнародні правила тлумачення торгових термінів Інкотермс в редакції 2010 року) - 02000, м. Київ, вул. Саксаганського, 120 або на інших умовах за погодженням сторін.

Згідно з п. 4.3 Договору право власності на товар та усі ризики переходять до покупця в момент отримання товару і підписання сторонами видаткової накладної.

У відповідності до п. 6.1 Договору строк поставки товару та виконання робіт/надання послуг узгоджується сторонами у кожному конкретному випадку та може бути вказаний у додатках та/або додаткових угодах до цього Договору.

Даний Договір набуває чинності з 05.09.2024 і діє до 31.12.2025, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п. 11.1 Договору).

Додатком № 1 до Договору сторонами узгоджено Специфікацію № 1 на суму 214 200,00 грн, відповідно до якої поставці підлягали супутникові модеми Starlink Internet Satellite Dish Kit v2 у кількості 12 шт. вартістю 16 800,00 грн за шт. загальною вартістю 201 600,00 грн, а також послуги з встановлення Starlink (Київ, Київська область) у кількості 12 шт. вартістю 1 050,00 грн загальною вартістю 12 600 грн.

Також, в означеній Специфікації сторонами узгоджено умови оплати: покупець сплачує на рахунок продавця попередню оплату у розмірі 100% від суми рахунку протягом 5 робочих днів з дня отримання рахунка на оплату товару, а також строк поставки: до 30.09.2024.

На виконання умов Договору відповідачем виставлено позивачу рахунок на оплату № 1342 від 16.09.2024 на суму 201 600,00 грн, який позивачем оплачено згідно платіжної інструкції № 3541 від 16.09.2024 на суму 201 600,00 грн.

Відповідачем в свою чергу, на виконання умов Договору поставлено позивачу товар вартістю 67 200,00 грн. згідно видаткової накладної № 85 від 19.09.2024.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що відповідачем не виконано належним чином зобов`язання з поставки товару на суму 134 400,00 грн, в зв`язку з чим, позивач неодноразово звертався до відповідача із Претензіями про повернення коштів в розмірі 134 400,00 грн вих. № 2711-2024/ІОС від 27.11.2024, № 543/ІУС від 03.12.2024, № 612/ІУС від 19.12.2024, № 1004-2025/ІОС від 10.04.2025, які залишена відповідачем без відповіді та задоволення, в зв`язку з чим, позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача 134 400,00 грн за непоставлений товар.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку про його змішану правову природу, а саме про те, що договір містить елементи як договору поставки, так і договору про надання послуг.

Водночас, оскільки предметом позову є повернення сплачених позивачем коштів за непоставлений відповідачем товар, суд надає правову оцінку укладеному сторонами Договору в частині прав та обов`язків сторін щодо поставки товару.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитись від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Додатком № 1 до Договору сторонами узгоджено Специфікацію № 1 на суму 214 200,00 грн., відповідно до якої поставці підлягали супутникові модеми Starlink Internet Satellite Dish Kit v2 у кількості 12 шт. вартістю 16 800,00 грн за шт. загальною вартістю 201 600,00 грн.

Також, в означеній Специфікації сторонами узгоджено умови оплати: покупець сплачує на рахунок продавця попередню оплату у розмірі 100% від суми рахунку протягом 5 робочих днів з дня отримання рахунка на оплату товару, а також строк поставки: до 30.09.2024.

На виконання умов Договору відповідачем виставлено позивачу рахунок на оплату № 1342 від 16.09.2024 на суму 201 600,00 грн, який позивачем оплачено згідно платіжної інструкції № 3541 від 16.09.2024 на суму 201 600,00 грн.

Відповідачем в свою чергу, на виконання умов Договору поставлено позивачу товар вартістю 67 200,00 грн згідно видаткової накладної № 85 від 19.09.2024.

Таким чином, непоставленим залишається товар на суму здійсненої позивачем передоплати у розмірі 134 400,00 грн.

Питання щодо повернення попередньої оплати у випадку непоставки товару врегульовано статтею 693 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З аналізу вищевказаних положень чинного законодавства вбачається, що умовою застосування положень статті 693 Цивільного кодексу України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю, тобто в установлений строк. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Доказів на підтвердження здійснення відповідачем поставки позивачу обумовленого товару на суму попередньої оплати у розмірі 134 400,00 грн, як і доказів повернення попередньої оплати у розмірі 134 400,00 грн, матеріали справи не містять.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 134 400,00 грн згідно ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України. Відповідачем вказаний обов`язок не спростований, доказів поставки товару або повернення попередньої оплати не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З огляду на викладене вище, враховуючи встановлений судом факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань в частині поставки товару вартістю 134 400,00 грн, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення відповідачем покупцю передоплати у розмірі 134 400,00 грн.

В свою чергу, щодо вимог про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 3 333,29 грн та інфляційних втрат у розмірі 16 110,13 грн, суд зазначає наступне.

У силу положення статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення в оплаті основного боргу.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3% річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови).

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17).

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Тобто правовідношення, в якому в зв`язку з фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу.

В силу положень статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Слід зазначити, що стаття 625 розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги п`ятої ЦК України та визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Приписи розділу І книги п`ятої ЦК України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, у тому числі як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги п`ятої ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги п`ятої цього Кодексу).

При цьому у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі частини другої статті 693 ЦК України.

З огляду на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія положень частини другої статі 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19.

Враховуючи викладене, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 3 333,29 грн та інфляційні втрати у розмірі 16 110,13 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про виконання взятих на себе зобов`язань за Договором.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Короб Катерини Сергіївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційні облікові системи" (49000, м. Дніпро, вул. В`ячеслава Липинського, буд. 18, оф. 302; ідентифікаційний код: 39770806) попередню оплату в розмірі 134 400 (сто тридцять чотири тисячі чотириста) грн 00 коп., 3% річних у розмірі 3 333 (три тисячі триста тридцять три) грн 29 коп., інфляційні втрати у розмірі 16 110 (шістнадцять тисяч сто десять) грн 13 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено: 14.10.2025

Суддя О.А. Грєхова