УХВАЛА

м. Київ

13.10.2025Справа № 910/12627/25

Суддя господарського суду міста Києва Ломака В.С., розглянувши

заяву Першого заступника керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва

про забезпечення позову в справі

за позовом Першого заступника керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛТ МАЙЕР ГРУП"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "МЖК ХХІ"

про усунення перешкод у володінні та розпорядженні земельною ділянкою,

Без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва (далі - Прокурор) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Київської міської ради (далі - позивач, Рада) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛТ МАЙЕР ГРУП" та Товариства з обмеженою відповідальністю "МЖК ХХІ", в якому просив:

- усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Ради у володінні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером :78:194:0009 шляхом скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих (Биченко) Олександра Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.07.2015, індексний номер: 23225300, та здійсненої на його підставі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно державної реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "ВОЛТ МАЙЕР ГРУП" на нерухоме майно - нежилу будівлю під літерою "А" загальною площею 501,8 м2 та нежилу будівлю під літерою "Б" загальною площею 20,7 м2 за адресою: місто Київ, проспект Московський (Степана Бандери, Червоних Козаків), 44 (кадастровий номер :78:194:0009), з припиненням такого права (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

- усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Ради у володінні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером :78:194:0009 шляхом скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих (Биченко) Олександра Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.07.2015, індексний номер: 23224863, та здійсненої на його підставі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно державної реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "МЖК ХХІ" на нерухоме майно - нежилу будівлю під літерою "А" загальною площею 501,8 м2 та нежилу будівлю під літерою "Б" загальною площею 20,7 м2 за адресою: місто Київ, проспект Московський (Степана Бандери, Червоних Козаків), 44 (кадастровий номер :78:194:0009), з припиненням такого права із закриттям розділу та реєстраційної справи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

- усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Ради у володінні та розпорядженні земельною ділянкою площею 0,1611 га (кадастровий номер :78:194:0009), місце розташування якої: місто Київ, Оболонський район, проспект Степана Бандери, 44 шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛТ МАЙЕР ГРУП" знести об`єкт самочинного будівництва, право власності на який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Биченка (Золотих) Олександра Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.07.2015, індексний номер: 23225300;

- усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Ради у володінні та розпорядженні земельною ділянкою площею 0,1611 га (кадастровий номер :78:194:0009), місце розташування якої: місто Київ, Оболонський район, проспект Степана Бандери, 44, шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛТ МАЙЕР ГРУП" повернути Раді вказану земельну ділянку з приведенням її у придатний для використання стан шляхом звільнення від будівель, право власності на які зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Биченка (Золотих) Олександра Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.07.2015, індексний номер: 23225300, і споруд (металевого паркану та воріт, металевого гаражу, вуликів, дерев`яної споруди (навісу), залишків гуми та будівельних матеріалів, а також транспортних засобів).

В обґрунтування пред`явлених вимог Прокурор посилався на те, що земельна ділянка комунальної форми власності з кадастровим номером :78:194:0009 на проспекті Степана Бандери, 44, в Оболонському районі міста Києва належить до прибережної захисної смуги річки Дніпро та беззаперечно відноситься до земель водного фонду, що виключає можливість розташування на цій ділянці приватних будівель і споруд (які є самочинним будівництвом), а відповідно і набуття та реєстрацію відповідачами права власності на них.

Разом із позовною заявою Прокурор подав заяву від 09.10.2025 року № 54-6905ВИХ-25, в якій просив суд до набрання рішенням законної сили в справі вжити заходи забезпечення пред`явленого ним позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомості - нежилу будівлю під літерою "А" загальною площею 501,8 м2 та нежилу будівлю під літерою "Б" загальною площею 20,7 м2 на проспекті Московському (Степана Бандери), 44 в Оболонському районі міста Києва (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, номер відомостей про речове право 10589103), а також заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно - нежилу будівлю під літерою "А" загальною площею 501,8 м2 та нежилу будівлю під літерою "Б" загальною площею 20,7 м2 на проспекті Московському (Степана Бандери), 44 в Оболонському районі міста Києва, в тому числі приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь-яку державну реєстрацію змін стосовно вказаного нерухомого майна та вносити будь-які записи про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, номер відомостей про речове право 10589103).

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, заявник вказував на те, що позовні вимоги Прокурора спрямовані на поновлення права територіальної громади міста Києва на землю, яка згідно зі статтею 14 Конституції України та статтею 1 Земельного кодексу України є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Разом із тим, державна реєстрація права власності на самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна за Товариством з обмеженою відповідальністю "ВОЛТ МАЙЕР ГРУП", у разі відсутності забезпечення позову, дає останньому право вільно ним розпоряджатися, у тому числі, відчужувати його третім особам (як фізичним, так і юридичним), що в подальшому призведе до нових звернень власників на отримання земельної ділянки в порядку статті 377 Цивільного кодексу України та статей 120, 134 Земельного кодексу України, у зв`язку з набуттям права власності на майно. У такому разі, для належного захисту та поновлення порушених прав позивач буде змушений вживати додаткових заходів, зокрема вирішувати питання щодо збільшення позовних вимог, визначати підсудність вказаного спору та заміни неналежного відповідача у справі, що згідно з вимогами чинного законодавства можливо лише на стадії підготовчого провадження.

Враховуючи правомочності власника, визначені статтею 317 Цивільного кодексу України, Прокурор вказував на обґрунтоване припущення про високу ймовірність відчуження спірних об`єктів нерухомого майна, що у подальшому може призвести до ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав чи інтересів позивача в межах даної справи.

При цьому, Прокурор вказував, що накладення арешту на об`єкти нерухомого майна не призведе до невиправданого обмеження майнових прав Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛТ МАЙЕР ГРУП", оскільки така нерухомість залишається у володінні титульного власника, а можливість розпоряджатися цим майном обмежується на певний час, отже має тимчасовий характер та є лише збереженням існуючого становища до розгляду справи по суті.

Відповідно до частини 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з положеннями частини 5 статті 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Положеннями частини 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Розглянувши подану Прокурором заяву про забезпечення позову від 09.10.2025 року № 54-6905ВИХ-25, суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

З аналізу положень статті 136 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що означеною нормою процесуального права передбачено можливість забезпечення позову не лише у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду, а також у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду і ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Тобто, за змістом частини 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України, у вирішенні питання щодо забезпечення позову слід також враховувати за захистом якого порушеного чи оспорюваного права або інтересу звернувся позивач, не обмежуючись лише неможливістю виконання рішення суду та позовними вимогами.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 3 статті 137 Господарського процесуального кодексу України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Системний аналіз положень частини 1 статті 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені у частинах 2, 5, 6, 7 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

У вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року в справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року в справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Також судом враховано висновок, викладений у Рішенні Конституційного Суду України від 31.05.2011 року № 4-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, "з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в господарському судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в господарській справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд також звертає увагу на те, що Прокурор звернувся до суду з немайновими позовними вимогами про усунення перешкод власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Ради у володінні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером :78:194:0009 шляхом скасування рішень державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих (Биченко) Олександра Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.07.2015, індексні номери: 23225300 і 23224863, та здійсненої на їх підставі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно державної реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "ВОЛТ МАЙЕР ГРУП" та за Товариством з обмеженою відповідальністю "МЖК ХХІ" на нерухоме майно - нежилу будівлю під літерою "А" загальною площею 501,8 м2 та нежилу будівлю під літерою "Б" загальною площею 20,7 м2 за адресою: місто Київ, проспект Московський (Степана Бандери, Червоних Козаків), 44 (кадастровий номер :78:194:0009), з припиненням такого права та із закриттям розділу і реєстраційної справи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), а також про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛТ МАЙЕР ГРУП" знести означений об`єкт самочинного будівництва та повернути Раді вищевказану земельну ділянку з приведенням її у придатний для використання стан шляхом звільнення від будівель і споруд (металевого паркану та воріт, металевого гаражу, вуликів, дерев`яної споруди (навісу), залишків гуми та будівельних матеріалів, а також транспортних засобів).

Відтак, у даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявлених заходів забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ у контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13.01.2011 року в справі "Кюблер проти Німеччини", заява № 32715/06). Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд".

За результатами дослідження поданих заявником документів суд дійшов висновку про обґрунтованість тверджень останнього про те, що невжиття запропонованих ним заходів забезпечення позову може призвести до вибуття вищевказаних нежитлових будівель з володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛТ МАЙЕР ГРУП", що зумовить неможливість задоволення позову через неналежність відповідача. Крім того, зміна власника цього нерухомого майна після прийняття відповідного рішення про задоволення вимог Прокурора у даній справі може унеможливити фактичне виконання майбутнього рішення суду в цій справі.

Так, судом враховано можливість відчуження Товариством з обмеженою відповідальністю "ВОЛТ МАЙЕР ГРУП" спірних об`єктів нерухомості на користь третіх осіб необмежену кількість разів, що в результаті може призвести до неправомірного затягування судового процесу та ускладнення захисту порушеного права в строки, передбачені процесуальним законом.

При цьому, під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про існування реальної загрози ефективному захисту та поновленню порушених чи оспорюваних прав чи інтересів заявника у разі задоволення позову без вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на об`єкт нерухомості - нежилу будівлю під літерою "А" загальною площею 501,8 м2 та нежилу будівлю під літерою "Б" загальною площею 20,7 м2 на проспекті Московському (Степана Бандери), 44 в Оболонському районі міста Києва (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, номер відомостей про речове право 10589103), а також заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно - нежилу будівлю під літерою "А" загальною площею 501,8 м2 та нежилу будівлю під літерою "Б" загальною площею 20,7 м2 на проспекті Московському (Степана Бандери), 44 в Оболонському районі міста Києва, в тому числі приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь-яку державну реєстрацію змін стосовно вказаного нерухомого майна та вносити будь-які записи про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, номер відомостей про речове право 10589103), а не вжиття таких заходів забезпечення позову й подальші ймовірні дії Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛТ МАЙЕР ГРУП" з відчуження нерухомого майна унеможливлять ефективний захист порушеного права без нових звернень Прокурора до суду.

У той же час, вищенаведені обрані Прокурором способи забезпечення, що безпосередньо стосуються предмета даного позову, є розумними, обґрунтованими та адекватними, мають логічний зв`язок з предметом позову та мають наслідком лише збереження існуючого становища до набрання рішенням законної сили та протягом дев`яноста днів після цього (частина 7 статті 145 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, вказані заходи забезпечення позову, за висновком суду, є співмірними із предметом позовних вимог, а накладення арешту на нерухоме майно та заборона вчинення реєстраційних дій, пов`язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, є тимчасовими заходами, спрямованими на підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цих заходів.

Так, арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" установлено, що державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави. Сама державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовну презумпцію права власності такої особи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 року в справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18)).

За таких обставин, вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомості, тобто заборони на право розпоряджатися цим майном, та заборони вчинення реєстраційних дій щодо такого майна, у даному випадку спрямоване на те, щоб протягом судового розгляду спору по суті суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою та забезпечив протягом розгляду справи продовження існування стану, який є предметом спору.

Заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального та ефективного захисту прав позивача, у разі задоволення позовних вимог.

При вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення позову судом оцінено, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти та дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомості, а також заборони вчинення реєстраційних дій щодо вказаного нерухомого майна, буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

На переконання суду, вищенаведені заходи забезпечення позову не призведуть до порушення майнових прав, зокрема, Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛТ МАЙЕР ГРУП" та не вплинуть на його господарську діяльність. Суд також наголошує, що запропоновані заявником заходи забезпечення позову в цій частині не є тотожними з позовними вимогами, є адекватними та ефективними, а також носять тимчасовий характер, не завдають шкоди та збитків іншим учасникам справи.

Відповідно до статті 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З приводу зустрічного забезпечення, суд зазначає, що застосування означених заходів відповідно до частини 1 статті 141 Господарського процесуального кодексу України є правом, а не обов`язком суду, для реалізації якого, у даному випадку, у господарського суду достатні підстави відсутні.

Враховуючи відсутність доказів можливості завдання збитків заявленими Прокурором та задоволеними судом заходами забезпечення позову, з урахуванням законодавчо обґрунтованого характеру вжитих заходів, суд дійшов висновку про відсутність підстав вимагати від заявника зустрічного забезпечення.

Крім того, суд зазначає, що відповідачі або інші зацікавлені особи не позбавлені права та можливості звернутись до суду з окремим клопотанням про застосування заходів зустрічного забезпечення відповідно до статті 141 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, заява Прокурора про забезпечення позову від 09.10.2025 року № 54-6905ВИХ-25 підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 136-141, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Заяву Першого заступника керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва про забезпечення позову від 09.10.2025 року № 54-6905ВИХ-25 задовольнити.

2. До набрання законної сили судовим рішенням у справі:

- накласти арешт на об`єкти нерухомості - нежилу будівлю під літерою "А" загальною площею 501,8 м2 та нежилу будівлю під літерою "Б" загальною площею 20,7 м2 на проспекті Московському (Степана Бандери), 44 в Оболонському районі міста Києва (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, номер відомостей про речове право 10589103);

- заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно - нежилу будівлю під літерою "А" загальною площею 501,8 м2 та нежилу будівлю під літерою "Б" загальною площею 20,7 м2 на проспекті Московському (Степана Бандери), 44 в Оболонському районі міста Києва, в тому числі приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь-яку державну реєстрацію змін стосовно вказаного нерухомого майна та вносити будь-які записи про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, номер відомостей про речове право 10589103).

3. Дана ухвала є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред`явлена до виконання до 13.10.2028 року.

4. Стягувач: Оболонська окружна прокуратура міста Києва (04212, місто Київ, вулиця Героїв полку "Азов", будинок 10; ).

5. Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОЛТ МАЙЕР ГРУП" (04070, місто Київ, вулиця Спаська, будинок 6А, квартира 17; ).

6. Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Ломака Вікторія Сергіївна