ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2025 Справа № 914/2313/25

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргазтрейдинг», м.Київ,

до відповідача: Державної митної служби України в особі Львівської митниці, м.Львів,

про: стягнення заборгованості 583 941,44 грн.

Суддя І. КОЗАК

При секретарі Б.Мельник

Представники сторін:

Від позивача: не прибув.

Від відповідача: Ю.Тістечко представник.

На адресу Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргазтрейдинг» до Державної митної служби України в особі Львівської митниці про стягнення заборгованості 583 941,44 грн.

Ухвалою суду від 29.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.08.2025.

23.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 07.10.2025.

Правова позиція позивача.

У судове засідання 07.10.2025 представник позивача не з`явився. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач у порушення умов договору постачання електричної енергії №386-23 від 29.12.2023 не оплатив повністю вартість отриманої електроенергії на суму 586077,36 грн. Крім того, позивач нарахував відповідачу 11988,70 грн інфляційних втрат, 3875,38 грн 3% річних.

Попередній розрахунок судових витрат позивача:

· 7007,31 грн сплачений судовий збір,

· 22500,00 грн витрати на правову допомогу адвоката.

Правова позиція відповідача.

Відповідач у судове засідання 07.10.2025 прибув, у відзиві на позов (вх.№22118/25 від 22.08.2025) зазначив таке. У лютому місяці на об`єкти митниці постачали електричну енергію два електропостачальники, а саме:

- ТзОВ «Укргазтрейдинг» з 01.02.25 по 20.02.25 включно ( 20 днів);

- ТзОВ «Енергетично - інвестиційна група» з 21.02.25 - 28.02.25 включно (8 днів).

На об`єкти митниці послуги з розподілу електричної енергії надавалися двома операторами розподілу: ПрАТ «Львівобленерго» та АТ «Українська залізниця».

З постачальником електричної енергії ТзОВ «Енергетично - інвестиційна група» митниця розрахувалася в повному об`ємі за обсяг 117 856 кВт*год.

З постачальником електричної енергії ТзОВ «Укргазтрейдинг» митниця провела часткову оплату за спожиту електричну енергію в лютому місяці в. обсязі - 130 371, 908 кВт*год. на суму 1 040 668,20 грн. (період з 01.02.25 по 15.02.25). За спожитий обсяг електричної енергії в кількості 71 167.092 кВт*год. (період з 16.02.25 по 20.02.25) в сумі 568 077,36 грн. митниця не розрахувалася, так як додаткова угода від 20.02.2025 № 386-23/9 з зазначенням загальної ціни договору на 2025 рік була повністю вичерпана.

Заперечив щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, Зокрема, представник позивача не аргументував дату початку нарахування заборгованості - 07.05.2025 року. При розрахунку інфляційних витрат представник позивача не врахував, що в липні індекс інфляції становив 99,8%. Щодо суми витрат на правову допомогу, то вважає її завищеною. Наданий адвокатом обсяг послуг та витрачений час на надання таких послуг не відповідають критерію реальності таких витрат і розумності їх розміру.

Обставини справи.

Між Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗТРЕЙДИНГ» та Державною митною службою України в особі Львівської митниці (Відповідач) 29.12.2023 було укладено Договір №386-23 ВІД 29.12.2023 про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до умов Договору, Позивач зобов`язувався поставити Відповідачу електричну енергію, а Відповідач зобов`язувався оплатити її на умовах цього Договору.

У Комерційній пропозиції, що є Додатком 2 до Договору, сторони узгодили вартість електричної енергії на рівні 5,7198 грн. з ПДВ за 1 кВт/год.

Додатковою угодою №386-23/8 від 27.12.2024 внесено зміни до Договору, у результаті чого Сторони продовжили дію Договору до 20.03.2025.

Додатковою угодою №386-23/10 від 07.03.2024 внесено зміни до Договору, у результаті чого Сторони погодили ціну у лютому 2025 на рівні 7,9823 грн. за 1 кВт*год з ПДВ.

У лютому 2025 Позивачем на об`єкти Відповідача по Договору було поставлено 201 539 кВт*год. електричної енергії на загальну суму 1 608 745,56 грн.

На виконання умов Договору Позивач направив Відповідачу два примірника Акту приймання-передачі електричної енергії №УГТ00000215 від 28.02.2025.

Відповідач не повернув Позивачу погоджений та підписаний його екземпляр Акту приймання-передачі електричної енергії №УГТ00000215 від 28.02.2025 та не надав Позивачу письмової обґрунтованої відмови від його підписання.

Позивач повторно направив цінним листом з описом на адресу Відповідача два примірника Акту приймання-передачі електричної енергії №УГТ00000215 від 28.02.2025.

Вказані документи Відповідач отримав 22.04.2025, про що свідчить трекер відправлення та отримання цінного листа з описом через АТ «Укрпошта». Відповідач знову не повернув Позивачу погоджений та підписаний його екземпляр Акту приймання-передачі електричної енергії №УГТ00000215 від 28.02.2025 та не надав Позивачу письмової обґрунтованої відмови від його підписання.

Відповідно до п.5.3.4 Договору, Споживач зобов`язаний протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати отримання від постачальника Акта підписати такий Акт та повернути один примірник Постачальнику, або направити мотивовану відмову.

Платіжною інструкцією №564 від 02.05.2025 Відповідач перерахував Позивачу 1 040 668,20 грн. в якості погашення заборгованості лютого 2025.

Заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену електричну енергію у лютому 2024 року становить 568 077,36 грн.

Оцінка суду.

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Між сторонами у справі виникли права і обов`язки на підставі укладеного договору постачання електричної енергії.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.2 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України. Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідач, відповідно до п.п.6.2.1 Договору, зобов`язався забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

Відповідач визнає поставку і часткову оплату електричної енергії за лютий 2024. Як зазначає відповідач у відзиві на позов, з постачальником електричної енергії ТзОВ «Укргазтрейдинг» митниця провела часткову оплату за спожиту електричну енергію в лютому місяці в. обсязі - 130 371, 908 кВт*год. на суму 1 040 668,20 грн. (період з 01.02.25 по 15.02.25). За спожитий обсяг електричної енергії в кількості 71 167.092 кВт*год. (період з 16.02.25 по 20.02.25) в сумі 568 077,36 грн. митниця не розрахувалася, так як додаткова угода від 20.02.2025 № 386-23/9 з зазначенням загальної ціни договору на 2025 рік була повністю вичерпана.

Відповідно до п.5.3.2 Договору, оплата електричної енергії за цим Договором здійснюється на підставі підписаного Сторонами Акту за формою, визначеною в додатку 5 до цього Договору, протягом 10 банківських днів від дати отримання Споживачем Акту за відповідний розрахунковий період.

Відповідно до п. 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 р. розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується:

- протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем;

- протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем;

- в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Таким чином, строк оплати за спожиту електричну енергію настав.

Відповідачем взяті на себе фінансові зобов`язання не виконані.

Матеріалами справи підтверджується, що у Відповідача існує прострочена основна заборгованість перед Позивачем за спожиту електричну енергію в лютому 2025 у розмірі 568 077,36 грн. Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 568 077,36 грн є правомірними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст.625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 11988,70 грн інфляційних втрат, 3875,38 грн 3% річних.

Здійснивши самостійний перерахунок заявлених сум, суд встановив правомірність до стягнення з відповідача в межах заявленого періоду 10828,57 грн інфляційних втрат та 3829,00 грн 3% річних.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє за їх безпідставністю.

Судові витрати.

Сплачений позивачем судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.123 ГПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.126 ГПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.ч.4-6 ст.126 ГПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

· 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

· 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

· 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

· 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Суд звертає увагу на позицію Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, наведену в постанові від 03.10.19р. у справі № 922/445/19, про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Натомість лише щодо розподілу витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

На підтвердження виконання робіт (надання правових послуг) позивач надав:

- Договір про надання правової допомоги №2/24 від 17.02.2024,

- Акт про надану правову допомогу №1/11/25 від 28.07.2025,

- Додаткова угода №11/25 від 05.05.2025,

- Детальний опис робіт (наданих послуг) від 28.07.2025.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Суд звертає увагу сторони позивача на дотримання принципу співмірності у понесенні судових витрат, тож використовуючи свої дискреційні повноваження, перевіривши опис виконаних адвокатом робіт, враховуючи заперечення відповідача та часткове задоволення позовних вимог, керуючись ст.ст. 129, 219-221, 238-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державної митної служби України (адреса:вул.Дегтярівська, буд.11-Г, м.Київ, 04119, ідентифікаційний код 43115923) в особі Львівської митниці (адреса: вулиця Т.Костюшка, будинок 1, м.Львів, 79000; ідентифікаційний код 43971343) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргазтрейдинг» (адреса: вул.П.Сагайдачного, буд.25-Б, приміщення 1, м.Київ, 04070, ідентифікаційний код 44544025) 568 077,36 грн основного боргу, 10828,57 грн інфляційних втрат та 3829,00 грн 3% річних, 6992,83 грн судового збору, 22453,51 грн витрат на правову допомогу.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

6. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повне рішення складено та підписано 08.10.2025.

Суддя Козак І.Б.