ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2025 р. Справа№ 910/10596/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яценко О.В.

суддів: Тищенко О.В.

Хрипуна О.О.

за участю секретаря судового засідання: Антонюк А.С.

за участю представників учасників справи відповідно до протоколу судового засідання від 14.10.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.09.2025

про відмову у відкритті провадження

у справі № 910/10596/25 (суддя Андреїшина І.О.)

за позовом Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України»

до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року Акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, в якому просило суд визнати протиправним зняття з розгляду без вирішення питання по суті Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією клопотання Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» від 13.05.2025 № 04.1-7.1.2/1323 про виключення жилих приміщень з числа службових та зобов`язати Дарницьку районну в місті Києві державну адміністрацію задовольнити клопотання Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» і виключити з числа службових жилі приміщення (квартири), а саме.

- квартира №26, місто Київ, вулиця Княжий Затон, будинок №16-А;

- квартира №28, місто Київ, проспект Петра Григоренка, будинок №1;

- квартира №35, місто Київ, проспект Петра Григоренка, будинок №1.

Ухвалою Господарського суду Києва від 01.09.2025 у справі № 910/10596/25 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, згідно з яким суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Постановляючи вказану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства оскільки:

- у даній справі заявлено позов на захист приватного інтересу шляхом визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення про виключення з числа службових житлового приміщення (ізольованої квартири) та зобов`язання Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації прийняти рішення про виключення з числа службових житлового приміщення (ізольованої квартири);

- здійснення такого захисту судом напряму залежить від вирішення питання, кому саме належить право власності на спірне нерухоме майно, і відповідно правомірності набуття такого права;

- отже, усунення перешкод у реалізації права власності на спірне майно залежить від вирішення судом питання про правомірність такого права відповідно до норм цивільного законодавства, а прийняття рішення про виключення з числа службових житлового приміщення (ізольованої квартири) є лише наслідком реалізації сторонами у справі прав на спірне нерухоме майно, тобто, є похідними вимогами, у зв`язку з чим, така справа підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

З огляду на вказане суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спір у даній справі не є публічно-правовим і не належить до юрисдикції господарських судів, оскільки спірні правовідносини стосуються права учасників справи на об`єкт нерухомого майна, а позовні вимоги у зазначеній справі спрямовані на захист цивільного права позивача, зазначивши, що аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 826/12559/16, від 27.06.2018 у справі № 815/6945/16 та від 17.10.2018 у справі № 201/4802/16-а.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.09.2025 у справі № 910/10596/25 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на те, що:

- предметом розгляду у цій справі є не самі по собі дії відповідача, а результат таких дій - не виключення квартир із числа службових, тобто не усунення перешкод у реалізації права користування квартирами, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правових характер спірних правовідносин;

- при цьому, з урахуванням суті права та інтересу, за захистом яких хверувся позивач, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, суб`єктивного складу учасників справи, розгляд справи має відбуватись саме за правилами господарського судочинства;

- суд першої інстанції послався на правові позиції, висловлені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 826/12559/16, від 27.06.2018 у справі № 815/6945/16 та від 17.10.2018 у справі № 201/4802/16-а. При цьому правові позиції, висловлені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 815/6945/16 та від 17.10.2018 у справі № 201/4802/16-а є нерелевантними, оскільки однією із сторін у вказаних справах (позивачем або відповідачем) були фізичні особи. В свою чергу, суд першої інстанції, хоч і послався на правову позицію, висловлену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 826/12559/16 (сторонами у справі є юридичні особи), але не правильно її застосував.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2025 справа № 910/9901/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Тищенко О.В., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.09.2025 у справі № 910/10596/25, постановлено розгляд справи здійснювати у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, справу № 910/10596/25 призначено до розгляду на 14.10.2025 об 11:00 год., витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/10596/25.

22.069.2025 матеріали цієї справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду

Станом на 14.10.2025 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідач представників в судове засідання не направив.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, те, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, та те, що явка представників учасників судового процесу в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представників відповідача за наявними матеріалами апеляційного провадження.

У судовому засіданні апелянт апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню з наступних підстав.

У серпні 2025 року Акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, в якому просило суд визнати протиправним зняття з розгляду без вирішення питання по суті Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією клопотання Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» від 13.05.2025 № 04.1-7.1.2/1323 про виключення жилих приміщень з числа службових та зобов`язати Дарницьку районну в місті Києві державну адміністрацію задовольнити клопотання Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» і виключити з числа службових жилі приміщення (квартири), а саме.

- квартира №26, місто Київ, вулиця Княжий Затон, будинок №16-А;

- квартира №28, місто Київ, проспект Петра Григоренка, будинок №1;

- квартира №35, місто Київ, проспект Петра Григоренка, будинок №1.

Ухвалою Господарського суду Києва від 01.09.2025 у справі № 910/10596/25 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, згідно з яким суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, що колегія суддів вважає вірним, з огляду на таке.

За змістом статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно зі статтями 5, 7, 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

При цьому визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

У ч. 1 ст. 1 ЦК України зазначено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст. 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

- справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці (п. 6);

- вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами (п. 13);

- інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (п 15).

Ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції (правовий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 904/1083/18).

В свою чергу згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Як встановлено вище, предметом позову є вимоги про визнання протиправним зняття з розгляду без вирішення питання по суті відповідачем клопотання позивача від 13.05.2025 № 04.1-7.1.2/1323 про виключення жилих приміщень з числа службових та зобов`язання відповідача задовольнити клопотання позивача і виключити з числа службових жилі приміщення (квартири).

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, у даній справі заявлено позов на захист приватного інтересу шляхом визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення про виключення з числа службових житлового приміщення (ізольованої квартири) та зобов`язання відповідача прийняти рішення про виключення з числа службових житлового приміщення (ізольованої квартири). При цьому здійснення такого захисту судом напряму залежить від вирішення питання, кому саме належить право власності на спірне нерухоме майно, і відповідно правомірності набуття такого права.

Колегія суддів зазначає про те, що питання як щодо включення жилих приміщень до числа службових, які і щодо їх виключення регулюється, зокрема, нормами Житлового кодексу України, Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1998 № 37 «Про службові жилі приміщення».

Вказане свідчить про те, що спірні правовідносини є такими, які винили з житлових правовідносин спори у яких за змістом положень ч. 1 ст. 19 ЦПК України віднесено до юрисдикції загальних судів.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у даному випадку є правові підстави для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, згідно з яким суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, та про те, що спір сторін у визначеному позивачем суб`єктному складі має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Посилання позивача, викладені у апеляційній скарзі, вказаних висновків не спростовують.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Дослідивши наявні у справі матеріали, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване судове рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2025 у справі № 910/10596/25, отже підстав для її скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вимоги та доводи апеляційної скарги, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на апелянта.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, 287 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.09.2025 у справі № 910/10596/25 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.09.2025 у справі № 910/10596/25залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено 14.10.2025.

Головуючий суддя О.В. Яценко

Судді О.В. Тищенко

О.О. Хрипун