ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2025 Справа № 914/1602/25

За позовом: Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів,

до відповідача: Споживчого товариства ОКСАМИТ Кам`янка-Бузької райспоживспілки, м. Кам`янка-Бузька Львівської області,

про стягнення 136'000,00 грн штрафу та пені.

Суддя Б. Яворський,

при секретарі О. Муравець.

Представники cторін:

від позивача: Х. Марченко,

від відповідача: не з`явився.

Відводів складу суду сторонами не заявлялося.

Відповідно до ст.222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу vkz.court.gov.ua.

Суть спору. На розгляд Господарського суду Львівської області через систему Електронний суд надійшла позовна заява Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Споживчого товариства ОКСАМИТ Кам`янка-Бузької райспоживспілки про стягнення 68000,00 грн штрафу та 68000,00 грн пені.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 22.05.2025 справу № 914/1602/25 передано на розгляд судді Яворському Б.І.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, суд встановив строк для реалізації учасниками справи процесуальних прав. Ухвала про відкриття провадження у справі та прийняття справи до розгляду була надіслана за адресою відповідача, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, докази про що знаходяться в матеріалах справи. Подальший рух справи у підготовчому провадженні викладено у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань.

Представник позивача у судове засідання 29.09.2025 з`явився, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити; проти задоволення клопотання про розстрочення виконання рішення заперечив.

Відповідач участь повноважного представника у судове засідання 29.09.2025 повторно не забезпечив, із заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався.

Аргументи позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Антимонопольного комітету України № 63/31-р/к від 30.04.2020 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», прийнятим за результатами розгляду справи №63/2-01-74-2019 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, було визнано, що Споживче товариство ОКСАМИТ Кам`янка-Бузької райспоживспілки та ТЗВП «ІНЕС» вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п.1 ст. 50 та п.4 ч.2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які полягали у спотворенні результатів торгів на закупівлю: Послуги їдалень та кейтерингові послуги (послуги з організації шкільного харчування) (UA-2018-12-07-001784-с). За порушення законодавства про захист економічної конкуренції на перелічених суб`єктів господарювання накладено штраф у розмірі до 10% доходу (виручки) кожного від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, який передував року, в якому накладається штраф, відтак безпосередньо на Споживчого товариства ОКСАМИТ Кам`янка-Бузької райспоживспілки накладено штраф у загальному розмірі 68'000,00 грн.; визначено строк для його добровільного виконання та роз`яснено можливість оскарження рішення АМК України. Зважаючи на те, що відповідачем штраф у встановлений двомісячний строк з дня одержання рішення (11.01.2021) не був сплачений, позивачем згідно ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» нараховано пеню у розмірі 1,5 % за кожний день прострочення сплати зазначеного штрафу (13.03.2021-18.05.2021), що становить 68'000,00 грн.

Аргументи відповідача.

Заперечуючи позовні вимоги відповідач зазначив, що запроваджені обмежувальні протиепідемічні заходи призвели до неможливості здійснення господарської діяльності товариства, і як наслідок призвело до його збитковості та скрутного фінансового становища, з 2021 року підприємницька діяльність фактично зупинена про що свідчать фінансові звіти за 2021-2024 р.р. та виписки банку. Вказане призвело до неможливості виконання рішення АМК. Вважає, що строк притягнення до відповідальності на підставі рішення АМК 30.04.2020 №63/31-р/к минув, оскільки відповідач вчинив порушення у 2019 році, а позов подано лише у травні 2025 року. З огляду на викладене, просить суд розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців зі щомісячною сплатою на користь позивача 11'333,00 грн., оскільки майно, яке було б могло бути реалізоване з метою сплати одночасно всієї суми відсутнє.

Згідно пункту 1 ч.3 ст.202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином, оскільки відповідача було належним чином повідомлено про відкриття провадження та судові засідання, його представник брав участь у підготовчих засіданнях, на засадах відкритості та гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для можливості захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача.

У судовому засіданні 29.09.2025 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Рішенням Антимонопольного комітету України №63/31-р/к від 30.04.2020 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», прийнятим за результатами розгляду справи № 63/2-01-74-2019 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, було визнано, що Споживче товариство ОКСАМИТ Кам`янка-Бузької райспоживспілки та ТЗВП «ІНЕС», вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п.1 ст.50 та п.4 ч.2 ст.6 Закону України Про захист економічної конкуренції, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які полягали у спотворенні результатів торгів на закупівлю: Послуги їдалень та кейтерингові послуги (послуги з організації шкільного харчування) (UA-2018-12-07-001784-с). Пунктом 2 резолютивної частини рішення № 63/31-р/к від 30.04.2020 за вищенаведене порушення на відповідача - Споживче товариство ОКСАМИТ Кам`янка-Бузької райспоживспілки накладено штраф у загальному розмірі 68'000,00 грн.

05.05.2020 ЗМТУ АМК України супровідним листом №63-02/1867 надіслав відповідачу копію рішення № 63/31-р/к від 30.04.2020, прийнятого за результатами розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу. У вказаному супровідному листі позивач повідомив відповідача про те, що відповідно до ч. 8 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції, протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати до Комітету документи, що підтверджують сплату штрафу (копію платіжного доручення з відміткою банку). Вказаний лист не отримало, тому таке, відповідно до частин 1, 3 статті 56 Закону вважається врученим 11.01.2021 (оприлюднення в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр»).

Відповідач рішення АМК оскаржував у судовому порядку; у позові відмовлено (рішення Господарського суду Львівської області від 17.02.2021 у справі № 914/1642/20).

Зважаючи на те, що відповідачем штраф у розмірі 68'000,00 грн. у встановлений двомісячний строк не був сплачений, позивачем згідно ч.5 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» нараховано пеню у розмірі 1,5 % за кожний день прострочення сплати зазначеного штрафу (13.03.2021-18.05.2021), що становить 68'000,00 грн.

Станом як на момент подання позовної заяви так і на момент розгляду справи у Господарському суді Львівської області відповідач доказів сплати штрафу, накладеного рішенням АМКУ № 63/31-р/к від 30.04.2020, не надав, вимог позивача не спростував, проте просив суд розстрочити виконання рішення на 12 місяців.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч.2 ст.74 ГПК України).

Приписами ст.ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до приписів статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування (положення ч. 4 ст. 11 ЦК України).

Державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб`єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України (ч.4 ст. 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Антимонопольний комітет України і його територіальні відділення становлять систему органів Антимонопольного комітету України, яку очолює Голова Комітету. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України приймається від імені територіального відділення Антимонопольного комітету України (згідно з положеннями статей 1, 6, 121 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»).

Приписами ст.7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має зокрема наступні повноваження: 1) розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; 2) приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; 5) при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Згідно ст.27 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» процесуальні засади діяльності органів Антимонопольного комітету України щодо захисту від недобросовісної конкуренції, зокрема розгляд справ про недобросовісну конкуренцію, порядок виконання рішень та розпоряджень органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень, їх перевірка, перегляд, оскарження та гарантії учасників процесу, інші питання щодо захисту від недобросовісної конкуренції регулюються законодавством про захист економічної конкуренції з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Статтею 30 вищевказаного Закону визначено, що органи Антимонопольного комітету України у справах про недобросовісну конкуренцію приймають обов`язкові для виконання рішення, зокрема, про визнання факту недобросовісної конкуренції; накладання штрафів, тощо.

У частині 1 ст.48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» зазначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, Антимонопольним комітетом України була розглянута справа №63/2-01-74-2019 та прийнято рішення № 63/31-р/к від 30.04.2020, відповідно до резолютивної частини якого було вирішено: визнати, що дії Споживче товариство ОКСАМИТ Кам`янка-Бузької райспоживспілки та ін., які полягали у спотворенні результатів торгів на закупівлю на закупівлю: Послуги їдалень та кейтерингові послуги (послуги з організації шкільного харчування) (UA-2018-12-07-001784-с, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 статті 50 та п.4 ч.2 ст. 6 Закону (пункт 1 рішення). За вказане порушення на відповідача накладено штраф у загальному розмірі 68000,00 грн (п.2), який він був зобов`язаний сплатити у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб (ч.1-3 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

Згідно ч.2 та ч.3 статті 56 вказаного Закону рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Антимонопольного комітету №63/31-р/к від 30.04.2020 відповідачу вручено 11.01.2021.

Положеннями ч.1 ст.60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідач скористався правом та звернувся до суду про скасування рішення АМК, однак позовні вимоги задоволеними не були.

За таких обставин вимога позивача про стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 68000,00 грн за порушення законодавства про захист економічної конкуренції є обґрунтованою, законною та такою, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Комітет, територіальні відділення Комітету, у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про зобов`язання виконати рішення органів Комітету та стягнення несплачених у добровільному порядку штрафів та пені.

За прострочення сплати штрафу позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 68000,00 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

Відповідно до ч.7 та ч.9 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню у судовому порядку; суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

Строк сплати штрафу, накладеного рішенням АМКУ № 63/31-р/к від 30.04.2020 закінчився 12.03.2021.

Враховуючи допущене прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням № 63/31-р/к, Західне міжобласного територіального відділення АМКУ здійснило нарахування пені у розмірі 1,5% від суми штрафу за період з 13.03.2021 по 18.05.2021 включно (кількість днів прострочення сплати штрафу становить 67 днів). Встановивши, що її розмір за цей період перевищує розмір штрафу, позивач обмежив заявлену до стягнення пеню сумою 68000,00 грн.

Cуд перевірив розрахунок та встановив, що пеню у розмірі 68000,00 грн. позивачем нараховано та заявлено правильно.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем як станом на день подання позовної заяви, як і на час прийняття рішення у даній справі не сплачено штраф у добровільному порядку; доказів протилежного до матеріалів справи не подано, отже, позовні вимоги про стягнення штрафу та пені є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають до задоволення.

Щодо покликання відповідача на сплив строку позовної давності суд відзначає, що предметом розгляду даної справи є стягнення штрафу та нарахованої за його несплату пені на підставі рішення АМК №63/31-р/к від 30.04.2020, отже відносини сторін у даній справі не є цивільно-правовими у розумінні Закону України «Про захист економічної конкуренції» та ст. 1 ЦК України, а тому позовна давність як інститут цивільного права до даних правовідносин не може бути застосована. Рішення АМК є чинним, а тому, є законним і відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та ст.22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» є обов`язковим до виконання.

Щодо розстрочення виконання рішення суду про стягнення штрафу та пені.

У заяві про розстрочення виконання рішення суду відповідач просив розстрочити виконання рішення суду строком на 12 місяців рівними частинами.

Зазначив, що несвоєчасне погашення заборгованості перед позивачем сталося не з вини товариства, оскільки запроваджені обмежувальні протиепідемічні заходи призвели до неможливості здійснення господарської діяльності товариства, яка є основним видом його діяльності, і як наслідок призвело до збитковості та скрутного фінансового становища товариства; з 2021 року підприємницька діяльність фактично зупинена про що свідчать фінансові звіти за 2021-2024 р.р. та виписки банку споживчого товариства. Наведені обставини унеможливлюють виплату одним платежем суми боргу та виконання рішення суду у встановлений строк.

Згідно ч.6 ст.238 ГПК України суд у разі необхідності у резолютивній частині рішення вказує про надання розстрочки виконання рішення суду.

Стаття 239 ГПК України визначає, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно ст.331 ГПК України підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, у зв`язку з чим суд повинен оцінювати докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 ГПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його виконання, господарський суд, зокрема, має право розстрочити виконання рішення (ухвали, постанови).

У постанові Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №917/138/16 зазначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття таких заходів, не вимагається. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п. 7.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 9 від 17.10.2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

До обставин, які ускладнюють виконання судового рішення належать, зокрема, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо (рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013р. у справі №1-7/2013).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду, повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання відстрочки/розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, оцінки доводів боржника та заперечень кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану.

Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку про наявність виключних обставин, що ускладнюють виконання рішення суду. Подані відповідачем докази і наведені аргументи свідчать про його складний фінансовий стан. Враховуючи зазначене, а також можливі наслідки для позивача при затримці виконання рішення, суд вважає за можливе частково задоволити клопотання відповідача та розстрочити виконання рішення суду на 7 місяців.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Сплата позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжною інструкцією № 275 від 05.05.2025 на суму 2'422,40 грн.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 2'422,40 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 73, 74, 76-80, 86, 123, 129, 222, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути зі Споживчого товариства ОКСАМИТ Кам`янка-Бузької райспоживспілки (80400, Львівська область, м. Кам`янка-Бузька, вул. Незалежності, 73; ідентифікаційний код 31148039) штраф у розмірі 68'000,00 грн. та пеню у розмірі 68'000,00 грн і зарахувати зазначені суми в дохід загального фонду Державного бюджету України.

3. Стягнути зі Споживчого товариства ОКСАМИТ Кам`янка-Бузької райспоживспілки (80400, Львівська область, м. Кам`янка-Бузька, вул. Незалежності, 73; ідентифікаційний код 31148039) на користь Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (79000, м. Львів, вул. Коперника, буд. 4; ) 2'422,40 грн. судового збору.

4. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Львівської області у справі №914/1602/25 про стягнення 136`000,00 грн. штрафу та пені на 7 (сім) місяців зі сплатою:

- до 01.11.2025 суми 19`400,00 грн.;

- до 01.12.2025 суми 19`400,00 грн.;

- до 01.01.2026 суми 19`400,00 грн.;

- до 01.02.2026 суми 19`400,00 грн.;

- до 01.03.2026 суми 19`400,00 грн.;

- до 01.04.2026 суми 19`400,00 грн.;

- до 01.05.2026 суми 19`600,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 06.10.2025.

Суддя Яворський Б.І.