РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.10.2025Справа № 910/8029/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіс Контур»

про стягнення 10 494, 54 грн (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 08.07.2025).

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіс Контур» про стягнення 29 098, 49 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є власником нежилого приміщення № 274 загальної площею 96, 4 кв.м, за адресою: м. Київ, вул. Січневого Повстання, (нова назва - вул. І.Мазепи), 3, що підтверджується договором купівлі-продажу нежитлового приміщення № 41 від 26.09.2006. Позивач надавав відповідачу послуги з утримання будинку та прибудинкової території, однак відповідач не оплатив отриманих експлуатаційних витрат, у зв`язку з чим позивач вимагає стягнути з відповідача заборгованість за спожиті комунальні послуги в розмірі 29098, 49 грн за період з 01.09.2023 по 28.02.2025.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2025 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

16.07.2025 від позивача до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, яка належним чином оформлена та прийнята судом до розгляду.

За приписами ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

З урахуванням наведеної норми ГПК України та заяви позивача, остаточними позовними вимогами по даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача 10 494, 54 грн.

21.07.2025 від представників відповідача до суду надійшло клопотання про участь представників відповідача у судовому засіданні.

Господарський суд міста Києва з урахуванням приписів ст.ст. 247, 252 ГПК України відмовив в задоволені вказаного клопотання.

21.07.2025 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечив з тих підстав, що між сторонами будь-яких договорів не було укладено і не підписано жодних актів виконаних робіт. Відповідач наголошує на тому, що позбавлений можливості належним чином користуватися приміщенням, у зв`язку з чим не може отримувати послуг від позивача. З наведених підстав просить в задоволені позову відмовити.

29.07.2025 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просив позовні вимоги задовольнити.

01.08.2025 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просив в задоволені позову відмовити.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення № 41 від 26.09.2006 відповідач є власником нежитлового приміщення № 274 (в літ А), загальною площею 96, 4 кв.м. у житловому будинку за адресою: м. Київ, вул. Січневого повстання (І.Мазепи), буд. 3.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 № 1112, будинок № 3 по вул. Івана Мазепи (Січневого повстання) в м. Києві, як об`єкт комунальної власності територіальної громади міста Києва, віднесено до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації.

На підставі рішенням Київської міської ради від 09.10.2014 № 270/270 «Про удосконалення структури житлово-комунальним господарством міста Києва» вказаний вище будинок передано на балансове утримання позивача.

Позивач вказує, що направив відповідачу договір про надання послуг від 03.08.2023 № 853Л за яким позивач забезпечує надання відповідачу послуги з утримання вказаного вище будинку та прибудинкової території пропорційно до займаної площі 96, 40 кв.м. Договір направлений відповідачу цінним листом з описом вкладення, який відповідач не підписав та не повернув підписаний примірник позивачу.

Позивач зазначає, що відсутність укладеного договору з позивачем про надання житлово-комунальних послуг не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Позивач посилаючись на наказ Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» від 16.11.2020 № 300 «Про встановлення вартості послуг з утримання будинків та прибудинкових територій» яким з 01.12.2020 встановлено тариф 5, 04 грн за кв.м. без ПДВ.

Виходячи з наведеного позивач нарахував відповідачу за період з 01.09.2023 по 28.02.2025 заборгованість у розмірі 10 494, 54 грн.

Позивач враховуючи несплату відповідачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, 21.05.2025 направив відповідачу вимогу щодо сплату заборгованості за житлово-комунальні послуги. До вказаної вимоги додав розрахунок заборгованості на суму 9351, 54 грн, який задоволений не був, що і стало підставою для звернення до господарського суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому згідно п. 5 ч. 2 вказаного Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відмова споживача від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Відповідно до статей 525 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач в позовній заяві посилається на договір про надання послуг № 853 Л від 03.08.2023, за яким, як стверджує позивач, забезпечує надання відповідачу послуг з утримання будинку та прибудинкової території пропорційно до займаної площі відповідача, однак вказаного договору відповідачем до позовної заяви та в подальшому до матеріалів справи не додано.

Позивачем долучено до позовної заяви договір про надання послуг від 03.08.2023 № 200 Л., на підставі якого позивач забезпечує надання відповідачу послуг з отримання будинку та прибудинкової території.

Судом встановлено, що наданий до суду договір від 03.08.2023 № 200 Л. між позивачем та відповідачем не укладено, оскільки не підписаний зі сторони відповідача. Матеріали справи не містять підписаних між сторонами Актів виконаних робіт.

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Судом не встановлено договірних відносин між позивачем та відповідачем.

Крім того, матеріали справи не місять жодних доказів на підтвердження факту понесення позивачем експлуатаційних витрат які б підлягали компенсанції за рахунок відповідача у спірний період.

До позову позивач долучив власні розрахунок суми заборгованості із відшкодування експлуатаційних витрат, що направлялися відповідачу разом з вимогами про сплату боргу, які не є належними та допустимим доказом на підтвердження викладених позивачем обставин. Позивачем не долучено до матеріалів справи розрахунок заборгованості позовних вимог, а лише як вже зазначалось долучено розрахунки до вимог щодо сплати заборгованості в порядку досудового врегулювання спору.

Позивач в позовній заяві посилається на свій наказ від 16.11.2020 № 300 «Про встановлення вартості послуг з утримання будинків та прибудинкових територій» в якому як стверджує позивач з 01.12.2020 встановлено тариф 5, 04 грн за кв.м. без ПДВ, однак суд дослідивши долучений позивачем до позовної заяви вказаний наказ зазначає, що з нього не вбачаються будь-які встановлені тарифи за кв.м. площі приміщення, а додатки № 1, № 2 до наказу з яких можна було б встановити тариф за кв.м. позивачем також не додано.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що позбавлений можливості користуватися спірними приміщеннями з 28.10.2014, оскільки вхід-вихід до приміщення, що проходить через місця загального користування підїзду, перекрито власником сусідніх квартир.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 № 910/2579/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 № 910/2579/20, встановлено, що: «рішенням Печерського районного суду м. Києва, справа № 757/32752/14-ц від 12.08.2015 зобов`язано власника кв. АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ОСОБА_1 звільнити місця загального користування та поновити можливості входу-виходу для мешканців та власників нежитлових приміщень. Відповідач вказує, що рішення суду № 757/32752/14-ц від 12.08.2015р., станом на час вирішення даної справи не виконане, вхід-вихід з спірного приміщення через місця загального користування залишається заблокованим. Позивачем не надано доказів виконання рішення суду № 757/32752/14-ц від 12.08.2015. Судом не встановлено факту звільнення входу-виходу до нежитлових приміщень. Зворотного суду не доведено.

Відповідно до Акта обстеження приміщення від 22.02.2016 було встановлено, що в цокольному поверсі житлового будинку АДРЕСА_3 під час виконання ремонтних робіт замурував цеглою дверний пройм запасного виходу з приміщення. В дверному пройомі запасного виходу з 13 підїзду влаштовані металеві двері, які на даний час закриті на замок.

При цьому, як встановлено судом, саме позивач не вжив заходів, визначених Статутом Керуючої компанії п.п. 2.1, 2.2.7, 2.2.18, 2.2.19, 2.2.43, 5.1.13 з усунення перешкод в користуванні нежитловими приміщеннями».

На встановлених обставинах наголошує відповідач у відзиві на позовну заяву, які на даний час не змінились та не спростовані позивачем перед судом у даній справі.

Відтак, суду не доведено, що відповідач фактично користувався приміщеннями у спірний період з 01.09.2023 по 28.02.2025 та споживав надані позивачем послуги.

Відповідно до п. 81 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 № 129/1033/13-ц, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Статтею 73 ГПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 76 ГПК України).

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Алєєва