У Х В А Л А

про відкриття провадження у справі

06 жовтня 2025 року м. Чернігів справа № 927/959/25

Господарським судом Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., перевірено матеріали позовної заяви від 24.09.2025 б/н та заяви про усунення недоліків від 29.09.2025 б/н у справі

за позовом Приватного підприємства Рассвет,

вул. Незалежності, 24, с. Печі, Ніжинський район, Чернігівська область, 16642;

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Манад,

вул. Центральна, 34, с. Засупоївка, Яготинський район, Київська область, 07714;

предмет спору про стягнення 4 903 590,27 грн,

УСТАНОВИВ:

24.09.2025, Приватним підприємством Рассвет подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Манад про стягнення 4 903 590,27 грн, а саме: 4 235 700,00 грн основного боргу за договором поставки № 247 від 12.10.2020 (далі - договір), 543 214,02 грн пені, 52 569,10 грн 3% річних та 72 107,15 грн інфляційних втрат, за період з 26.04.2025 по 23.09.2025, нарахованих на підставі п. 8.4 договору та статті 625 Цивільного кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані порушення відповідачем умов договору в частині своєчасної оплати поставленого товару за видатковими накладними: від 22.10.2020 №11, від 27.10.2020 №13, від 01.11.2020 №15, від 06.11.2020 №16, від 07.11.2020 №17, від 08.11.2020 №18, від 09.11.2020 №19, від 10.11.2020 №20, від 18.11.2020 №21, від 22.11.2020 №22, від 30.11.2020 №23, від 02.12.2020 №24, від 04.12.2020 №25 та від 09.12.2020 №26.

Ухвалою суду від 26.09.2025, на підставі статті 174 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), позовну заяву залишено без руху; позивачу наданий строк у 10 календарних днів з дня вручення цієї ухвали, для усунення установлених недоліків шляхом: вчинення дій з реєстрації свого електронного кабінету в підсистемі Електронний суд; подачі до суду засвідчених копій платіжних доручень: №714 від 02.11.2020, № 808 від 18.11.2020, №809 від 18.11.2020; подачі до суду належних доказів на підтвердження повноважень адвоката Хомин О.М. з представництва інтересів ТОВ «Рассвет» у даній судовій справі.

Ухвала суду від 26.09.2025 доставлена до електронного кабінету адвоката Хомин О.М. в підсистемі Електронний суд 26.09.2025 о 14:24, про що сформовано довідку про доставку електронного листа користувачу ЄСІТС.

30.09.2025, у межах строку, встановленого судом, від представника позивача надійшла заява б/н, якою усунуті недоліки позовної заяви.

Відповідно до частини 3 статті 174 ГПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви в строк, установлений судом, вона вважається поданою в день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу, в порядку статті 176 цього Кодексу.

Зважаючи, що позивачем усунуті встановлені ухвалою від 26.09.2025 недоліки позовної заяви, суд доходить висновку про необхідність відкриття провадження в справі № 927/959/25.

Позовна заява відповідає вимогам статті 162 ГПК України. Підстави для її повернення або відмови в відкритті провадження в справі, визначені ГПК України, відсутні.

Про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в справі суд постановляє ухвалу, якою, зокрема, визначає за якими правилами позовного провадження буде розглядатись справа (частина 2 статті 176 ГПК України).

Врахувавши ціну позову, за висновком суду, дана справа має бути розглянута виключно за правилами загального позовного провадження.

Таким чином, суд доходить висновку про відкриття провадження в справі та її розгляд у порядку загального позовного провадження.

Відповідач письмово клопотав передати справу до Господарського суду Київської області, за правилами територіальної підсудності, за місцем своєї реєстрації (за статтею 27 ГПК України), оскільки спір виник з виконання саме грошового зобов`язання по розрахунку за отриманий товар згідно з договором поставки від 12.10.2020 № 247, та не пов`язаний з місцем поставки товару.

Суд установив, що предметом судового розгляду є вимога про стягнення з ТОВ «Манад» заборгованості за товар, поставлений ПП «Рассвет», на виконання умов договору поставки № 247 від 12.10.2020, тобто спір пов`язаний з виконанням саме грошового зобов`язання по розрахунку за отриманий покупцем товар за договором.

Позовна заява подана в порядку частини 5 статті 29 ГПК України, за місцем виконання договору, зокрема, зобов`язань з поставки товару (пункти 6.2., 6.9., 6.10. договору), тобто за правилами альтернативної підсудності, за вибором позивача.

Ухвалою Верховного Суду від 30.08.2024 прийнято до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду справу № 924/698/23 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Енергопрод Сервіс на рішення Господарського суду Хмельницької області від 26.02.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.04.2024.

Підставою передачі справи на розгляд Об`єднаної палати стало, зокрема, те, що господарські суди попередніх інстанцій визначили територіальну підсудність спору про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів за місцезнаходженням позивача, застосувавши при цьому положення частин 1, 5 статті 29 ГПК України. Виснували, що позаяк умовами укладеного сторонами договору місцем поставки товару визначені населені пункти, які знаходяться в Хмельницькій області, то цим встановлене місце виконання договору.

Колегія суддів необхідність відступу від попередньої практики обґрунтовує тим, що в справі, що переглядається, спір про стягнення з відповідача грошових коштів не стосується предмета договору поставки, а місце поставки не має значення для визначення юрисдикції спору. Іншими словами, за синалагматичним договором, який передбачає зустрічні зобов`язання, юрисдикцію спору слід визначати залежно від того, з якого саме зобов`язання виник спір. Тому, на думку колегії суддів, для визначення юрисдикції спору про стягнення грошових коштів не застосовується п. 3 частини 1 статті 532 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

У разі спору про стягнення грошових коштів для цілей визначення юрисдикції спору не підлягає застосуванню і п. 4 частини 1 статті 532 ЦК України, за яким, якщо місце виконання зобов`язання не встановлене в договорі, виконання провадиться за грошовим зобов`язанням за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання; якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання.

Цей пункт визначає місце, в якому провадиться виконання зобов`язання про фізичну сплату коштів готівкою боржником безпосередньо кредитору. На це, зокрема, вказує можливість понесення витрат, пов`язаних із зміною місця виконання, а така можливість у разі сплати безготівкових коштів виключається. Сплата безготівкових коштів здійснюється шляхом надання боржником доручення обслуговуючому боржника банку і зарахування коштів на рахунок кредитора в банку, який його обслуговує.

Отже, поняття місця виконання грошового зобов`язання шляхом безготівкових розрахунків позбавлене сенсу в контексті визначення юрисдикції і не може бути встановлене договором. У зв`язку з цим не підлягає застосуванню і частина 5 статті 29 ГПК України незалежно від того, чи зазначене в договорі місце виконання, чи ні.

За висновком колегії суддів, є підстави для відступу від висновку Верховного Суду, в постанові від 15.06.2022 у справі № 924/674/21 щодо застосування частин 1, 5 статті 29 ГПК України, зазначивши натомість, що за договором, який передбачає зустрічні зобов`язання, юрисдикцію спору слід визначати залежно від того, з якого саме зобов`язання виник спір.

Подібність правовідносин слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення в випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад саме цих правовідносин та/чи їх специфічний об`єкт. Вказана правова позиція наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19.

Суд враховує те, що елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будьякий інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Відповідно до частини 4 статті 17 Закону України Про судоустрій і статус суддів єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.

За частиною 6 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів та частиною 4 статті 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до п. 7 частини 1 та частини 3 статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження в справі в випадку перегляду судового рішення в подібних правовідносинах (в іншій справі) в касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

За п. 11 частини 1 статті 229 ГПК України провадження в справі зупиняється в випадках, установлених п. 7 частини 1 статті 228 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи, що позов у справі № 927/959/25 поданий в порядку частин 1, 5 статті 29 ГПК України (альтернативна підсудність, за місцем виконання договору щодо поставки товару), в той час як предметом судового розгляду є вимоги про стягнення заборгованості за такий товар, суд вважає, що правові висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в справі № 924/698/23 щодо правил визначення територіальної юрисдикції будуть мати суттєве значення при вирішенні даного спору, відтак, провадження в справі № 927/959/25 підлягає зупиненню, відповідно до п. 7 частини 1 статті 228 ГПК України, до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою справи № 924/698/23.

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 14.04.2025 у справі № 914/3188/23, від 11.03.2025 у справі № 904/6833/23, від 24.01.2025 у справі № 924/463/24.

Керуючись статтями 162, 176, 182, 183, п. 7 частини 1 статті 228, п. 11 частини 1 статті 229, статтями 232 - 235 ГПК України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження в справі.

2. Здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

3. Провадження в справі № 927/959/25 зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 924/698/23.

4. Зобов`язати учасників справи повідомити суд про результати перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 924/698/23.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання, може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання, в порядку статей 256, 257 ГПК України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://court.gov.ua/ або у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Романенко А. В.