ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" жовтня 2025 р. Справа № 686/1649/25

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., за участю секретаря судового засідання Тлустої У.О., розглянувши у залі судового засідання № 305 справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», м. Київ

до виконавчого комітету Хмельницької міської ради, м. Хмельницький

про визнання протиправним та скасування в частині рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 27.06.2024р. № 1081

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчука Романа Михайловича; ОСОБА_1 , м. Хмельницький; ОСОБА_2 , м. Хмельницький; ОСОБА_3 , м. Хмельницький

Представники сторін: не з`явились.

Процесуальні дії по справі.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.04.2025р. у справі № 686/1649/25 позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» до виконавчого комітету Хмельницької міської ради (за участю третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчука Романа Михайловича, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 27.06.2024р. № 1081 в частині відмови у наданні дозволу на примусову реалізацію квартири АДРЕСА_1 залишено без задоволення.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 10.07.2025р. у справі № 686/1649/25 апеляційну скаргу ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.04.2025р. скасовано, провадження у даній справі закрито.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 22.07.2025р. заяву ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" про направлення справи за встановленою юрисдикцією задоволено, справу № 686/1649/25 передано до Господарського суду Хмельницької області.

04.08.2025р. ухвалою Господарського суду Хмельницької області прийнято справу № 686/1649/25 до свого провадження, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

09.09.2025р. постановлено ухвалу суду про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги до виконавчого комітету Хмельницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 27.06.2024р. № 1081 в частині відмови у наданні дозволу на примусову реалізацію квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , в якій зареєстровано місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, зокрема, відзначає, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05 грудня 2012 року позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступник ТОВ «ФК «Форінт») були задоволені, стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 31072,80 доларів США та судовий збір. На виконання вказаного рішення було відкрито виконавче провадження та виявлено, що боржниці ОСОБА_6 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , виконавцем було проведено опис та арешт вказаної квартири. Також було встановлено, що в арештованій квартирі зареєстрована малолітня дитина ОСОБА_5 , 2010 року народження, в результаті чого приватним виконавцем було скеровано відповідний запит до виконавчого комітету Хмельницької міської ради для надання дозволу на реалізацію квартири. Однак, рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 27.06.2024 року № 1081 відмовлено у надані дозволу на примусову реалізацію спірної квартири по причині наявності права користування квартирою у неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , 2010 року народження. Позивач вважає, що у відповідача були відсутні повноваження розглядати подання приватного виконавця щодо надання чи відмови у наданні такого дозволу.

Позивач не погоджується із таким рішенням виконкому Хмельницької міської ради та вважає його протиправним, оскільки відповідач не врахував, що арештована квартира не є єдиним житлом дитини, а у власності його батьків є інше житло. Вважає, що відмова відповідача перешкоджає виконанню рішення суду та позбавляє стягувача права на отримання присуджених коштів. Як зазначив позивач, подання цього позову спрямовано на поновлення порушених, на думку позивача, його речових прав на нерухоме майно, як стягувача у виконавчому провадженні для задоволення грошових вимог, у рамках виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення Хмельницького міськрайонного суду від 05 грудня 2012 року про стягнення боргу з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

За таких обставин, позивач просить суд задовольнити позов.

Представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень відповідач, зокрема, зазначає, що рішення суду про звернення стягнення саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності боржниці ОСОБА_6 , на користь позивача немає, ТзОВ «Фінансова компанія «Форінт» не є належним позивачем, оскільки рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 27.06.2024 р. № 1081 відмовлено приватному виконавцю, а тому для оскарження рішення до суду мали б право звернутись приватний виконавець Лабчук Р.М. або ОСОБА_6 або законні представники ОСОБА_5 .

Також відповідачем відзначено, що держава через органи опіки і піклування здійснює заходи щодо захисту прав та інтересів дітей, зокрема і при вчинення правочинів, які призведуть до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, та у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження обставин, за яких відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів, та який би підтверджував необхідність визнання протиправним рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 27.06.2024 № 1091 та його скасування.

На підставі наведеного відповідач вважає, що позовні вимоги не є обґрунтованими і не повинні бути задоволені судом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте в заяві від 07.10.2025 р. позовні вимоги підтримав та просив суд слухати справу за відсутності представника.

Представник відповідача просить суд розглядати справу за його відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05 грудня 2012 року позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» були задоволені, стягнуто солідарно із ОСОБА_6 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 014/02-07/7-8983 від 20 грудня 2006 року в розмірі 31072,80 доларів США та судовий збір.

12 лютого 2013 року Хмельницьким міськрайонним судом було видано виконавчий лист № 2218/20109/2012 щодо стягнення з ОСОБА_7 коштів.

13 травня 2020 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду замінено стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «Форінт» за виконавчим листом.

26 серпня 2021 року постановою приватного виконавця Лабчука Р.М. відкрито виконавче провадження № 66627857 з виконання вищевказаного виконавчого листа про стягнення заборгованості із ОСОБА_7 .

В рамках виконавчого провадження було виявлено, що боржниці ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право на спадщину на праві власності належить трикімнатна квартира АДРЕСА_1 .

04 травня 2023 року постановою приватного виконавця проведено опис та арешт даної квартири.

Оскільки, у ході виконавчого провадження було встановлено, що в арештованій квартирі зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_5 , 2010 року народження, приватним виконавцем було скеровано відповідний запит до відповідача (який виконує функції органів опіки та піклування) для надання дозволу на реалізацію квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 27.06.2024 року № 1081, з метою недопущення звуження обсягу прав дитини, відмовлено у надані дозволу на примусову реалізацію квартири АДРЕСА_1 .

У зв`язку з цим ТОВ «ФК Форінт» звернулось до суду з даним позовом про визнання протиправним та скасування вищевказаного рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради.

Крім того, в матеріалах справи наявні копії рішень від 08.12.2020р., 12.03.2009р., 17.02.2021р., листа від 10.03.2025р., інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.03.2024р. тощо.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За змістом статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 24 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Як зазначив позивач, подання позову про визнання протиправним та скасування в частині рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 27.06.2024р. № 1081 спрямовано на поновлення порушених, на думку позивача, його речових прав на нерухоме майно, як стягувача у виконавчому провадження для задоволення грошових вимог, у рамках виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення Хмельницького міськрайонного суду від 05 грудня 2012 року про стягнення боргу з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Судом відзначається, що згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право розпоряджання своїм майном.

Як передбачено частиною 3 статті 17 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти правочини щодо нерухомого майна, право власності на яке належить дитині, а у випадках, визначених законом. - також щодо нерухомого майна, право користування яким належить дитині, відмовлятися від належних дитині майнових прав, зобов`язуватися від імені дитини порукою чи видавати письмові зобов`язання.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Крім того, відповідно до п. 30 розділу VІІІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р., у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Судом також береться до уваги те, що конституційним правом кожної дитини є право на житло (ст. 47 Конституції України).

Відповідно до ст.ст. 11, 18 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Згідно зі ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 156 Житлового кодексу України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство).

Статті 160, 161 цього Кодексу передбачають, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами; наймач вправі вселити в займане ним жиле приміщення у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб за письмовою згодою власника будинку (квартири) і всіх членів сім`ї, які проживають з наймачем. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування приміщенням.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Відповідно до ст. 177 Сімейного кодексу України дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло. Органи опіки та піклування можуть відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса щодо накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, якщо ними встановлено, що вчинення правочину призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини.

Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава через органи опіки і піклування здійснює заходи щодо захисту прав та інтересів дитини.

Як встановлено судом, рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 27.06.2024 року № 1081, з метою недопущення звуження обсягу прав дитини, відмовлено приватному виконавцю виконавчого округу Хмельницької області Лабчуку Роману Михайловичу у надані дозволу на примусову реалізацію квартири АДРЕСА_1 , у якій зареєстровано місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , 2010 року народження, який має право на користування цим житлом відповідно до закону (незалежно від того, чи є у власності його батьків інше майно).

Судом звертається увага на те, що у матеріалах справи відсутнє рішення суду про визнання малолітньої дитини ОСОБА_5 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 , в якій зареєстровано місце проживання названої особи, за якою зберігається право на користування цим майном. Також відсутнє і рішення суду про звернення стягнення саме на квартиру.

При цьому, судом береться до уваги, що відповідно до п. 30 розділу VІІІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р., у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Крім того, під час вирішення спору судом також враховується, що відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Разом з тим, зважаючи на те, що чинною постановою Хмельницького апеляційного суду від 10.07.2025р. у справі № 686/1649/25 провадження у даній справі закрито з тієї підстави, що справа підлягає розгляду в порядку господарського, а не цивільного судочинства, дана справа розглядається Господарським судом Хмельницької області (якому вона передана чинною ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 22.07.2025р.).

Також, як зазначив позивач, подання цього позову спрямовано на поновлення порушених, на думку позивача, його речових прав на нерухоме майно, як стягувача у виконавчому провадження для задоволення грошових вимог, у рамках виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення Хмельницького міськрайонного суду від 05 грудня 2012 року про стягнення боргу з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Однак, в матеріалах справи відсутні жодні докази, які би підтверджували наявність тих чи інших прав позивача на відповідне нерухоме майно.

Водночас, судом береться до уваги, що намагання позивача звернути стягнення на житло (право на проживання в якому належить, зокрема, малолітній дитині) з метою примусового виконання рішення суду від 05 грудня 2012 року (у цивільній справі про стягнення з фізичних осіб боргу за договором про надання споживчого кредиту) не засвідчує наявності порушених прав позивача як суб`єкта господарювання та безпосередніх господарських відносин між позивачем та виконавчим комітетом Хмельницької ради, яким з метою недопущення звуження обсягу прав дитини відмовлено у наданні приватному виконавцю дозволу на примусову реалізацію вказаної вище квартири.

Крім того, позивач, який вважає, що у відповідача були відсутні повноваження розглядати подання приватного виконавця щодо надання чи відмови у наданні такого дозволу, не був позбавлений оскаржити відповідні дії виконавця (щодо внесення виконавчому комітету Хмельницької ради відповідного подання) в порядку, визначеному ЦПК України.

Частинами 1, 2 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Також судом при вирішенні спору взято до уваги, що у справі Трофимчук проти України Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін; Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа Руїс Торіха проти Іспанії).

За таких обставин, незважаючи на зміст інших доводів учасників процесу, беручи до уваги наведене вище, зважаючи на те, що позивачем не доведено порушення його прав, як і не доведено, що оскаржуване рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради прийнято всупереч вимогам законодавства України, суд відзначає, що підстави для задоволення позову відсутні, відтак, у позові слід відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 231, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07.10.2025 року.

Суддя С.В. Заверуха

Відрук.: 4 примір.

1 - до справи

2- третій особі 1 (29000, м. Хмельницький, вул. Грушевського М., 87, каб. 406)

3- третій особі 2, 3 ( АДРЕСА_2 ) Всім рек. з повід.

4- третій особі 4 (29007, м. Хмельницький, вул. Шевченка, 58, кв. 39).

Направити ухвалу позивачу та відповідачу до електронного кабінету Електронного суду.