РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.10.2025Справа № 910/8853/25
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради "Київської міської державної адміністрації) "Київекспертиза"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Інвекс Телеком"

про стягнення 30 563,05 грн

Представники сторін: не викликалися

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради "Київської міської державної адміністрації) "Київекспертиза" (далі - Комунальне ) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Інвекс Телеком" (далі - Товариство) 30 563,05 грн, з яких: 21 354,00 грн - основний борг, 7 292,46 грн - інфляційні втрати, 1 916,59 грн - 3% річних, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором на виконання експертизи проектно-кошторисної документації об`єктів будівництва №180283 від 20.11.2018 у частині оплати вартості проведеної експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

13.08.2025 через систему "Електронний суд" Товариство подало заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

Жодних інших заяв по суті справі, заяв чи клопотань сторонами не надано.

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Приймаючи до уваги зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених ГПК України, проте в розумні строки.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги Комунального підприємства частково обґрунтованими.

20.11.2018 між Товариством (за текстом договору - Замовник) та Комунальним підприємством (за текстом договору - Виконавець) було укладено договір №180283, за умовами якого:

- пункт 1.1: Замовник доручає Виконавцю проведення експертизи проектно кошторисної документації об`єктів будівництва (далі - Експертиза). Назва об`єкту будівництва - "Капремонт ДНЗ №464 м. Києва на вул. Солом`янська, 35А в Солом`янському районі (Коригування)" згідно з листом №114/2925 від 06.06.2018р. КП Житлоінвестбуд-УКБ, 31958324";

- пункт 1.2: результати послуг надаються Замовнику у вигляді письмового звіту за результатами проведеної експертизи (далі - Звіт);

- пункт 2.1: вартість проведення Експертизи визначається згідно з ДСТУ Б Д.1.1-7.2013 "Правила визначення вартості проектних робіт та експертизи проектів будівництва", затвердженими наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.08.2013 №374, та іншими нормативно-правовими актами, які визначають порядок розрахунку вартості Експертизи;

- пункт 2.2: вартість проведення Експертизи Виконавцем за цим Договором складає: без ПДВ 17795,00 грн, крім того ПДВ (20%) 3 559,00 грн, всього до сплати 21 354,00 грн;

- пункт 2.3: вартість Експертизи викладено у Протоколі погодження договірної ціни (Додаток №1 до Договору), який підписаний Сторонами та скріплений їх печатками;

- пункт 2.4: Замовник у строк не більше п`яти календарних днів з дня підписання Договору зобов`язується у відповідності з виставленим рахунком здійснити на користь Виконавця оплату в розмірі 100% суми Договору;

- пункт 2.5: оплата здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Виконавця;

- пункт 5.1: приймання Замовником наданих послуг за цим Договором оформлюється актом приймання-передачі наданих послуг (далі - Акт);

- пункт 5.2: Замовник зобов`язаний підписати та передати Виконавцю один примірник Акта на момент отримання Звіту;

- пункт 9.1: цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення їх печатками та діє до 31.12.2018, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами передбачених Договором зобов`язань.

Згідно Протоколу погодження договірної ціни на виконання експертизи проектно-кошторисної документації об`єктів будівництва (Додаток №1 до Договору) договірна ціна на надання послуг за Договором №180283 від 20.11.2018 становить 21 354,00 грн.

20.11.2018 Комунальним підприємством було виставлено Товариству рахунок-фактуру №180283р на суму 21 354,00 грн.

25.05.2021 між Комунальним підприємством та Товариством було підписано та скріплено печатками без жодних претензій та/або зауважень Акт приймання-передачі наданих послуг за Договором №180283 від 20.11.2018 на загальну суму 121 354,00 грн.

Доказів оплати вказаних послуг та рахунку матеріали справи не містять та не були надані Відповідачем.

У зв`язку із несплатою Товариством вартості наданих послуг за Договором №180283 від 20.11.2018, Комунальне підприємство звернулося з даним позовом до суду.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідності до статті 509 ЦК України та статті 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення мітиться в частині 1 статті 526 ЦК України.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання даного договору, суд дійшов висновку, що такий за своєю правовою природою є договорами найму (оренди), за яким відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, укладення Комунальним підприємством та Товариством договору №180283 від 20.11.2018 було спрямоване на надання позивачем послуги з проведення експертизи проектно кошторисної документації об`єктів будівництва та одночасного обов`язку відповідача по здійсненню оплатити зазначеної послуги.

Відповідно до частини 1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19 вказано, що попередня оплата - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар, який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані.

Як було раніше зазначено, відповідно до пункту 2.2. Договору та Протоколу погодження договірної ціни на виконання експертизи проектно-кошторисної документації об`єктів будівництва (Додаток №1 до Договору) вартість проведення Експертизи Виконавцем за цим Договором складає 21 354,00 грн (разом із ПДВ).

Пунктом 2.4. встановлено, що Замовник у строк не більше п`яти календарних днів з дня підписання Договору зобов`язується у відповідності з виставленим рахунком здійснити на користь Виконавця оплату в розмірі 100% суми Договору.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що надання послуг за Договором здійснюється на умовах попередньої оплати.

Оскільки Договір було підписано 20.11.2018, тому, з урахуванням приписів частини 5 статті 254 ЦК України, оплата повинна була здійснена Товариством не пізніше 26.11.2018.

Крім цього, суд додатково зазначає, що приймання Замовником наданих послуг за цим Договором оформлюється актом приймання-передачі наданих послуг (далі - Акт). Замовник зобов`язаний підписати та передати Виконавцю один примірник Акта на момент отримання Звіту (пункти 5.1., 5.2. Договору).

25.05.2021 між Комунальним підприємством та Товариством було підписано та скріплено печатками без жодних претензій та/або зауважень Акт приймання-передачі наданих послуг за Договором №180283 від 20.11.2018 на загальну суму 21 354,00 грн.

Однак судом встановлено, що матеріали справи доказів оплати не містять та не були надані Відповідачем.

Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх обов`язків щодо оплати наданих послуг за Договором №180283 від 20.11.2018 у розмірі 21 354,00 грн, строк оплати яких настав, суд дійшов висновку про наявність у Відповідача основної суми заборгованості у вищезазначеному розмірі, а тому позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також, у зв`язку із несплатою Товариством вартості наданих послуг за Договором Комунальним підприємством нараховано до стягнення 1 916,59 грн 3% річних та 7 292,46 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 20.07.2022 по 15.07.2025 на суму боргу у розмірі 21 354,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) статтею 610 ЦК України кваліфікується як порушення зобов`язання.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 ЦК України.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц, від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 10.04.2018 у справі №910/10156/17.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий Позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд вважає його арифметично правильним та таким, що відповідає положенням чинного законодавства та умовам договору, суд дійшов висновку, що з Товариства на користь Комунального підприємства підлягають стягненню 7 292,46? грн інфляційних втрат.

Водночас, за розрахунком суду, обґрунтований розмір 3% річних становить 1 914,84 грн, у зв`язку з чим у задоволені позову в частині стягнення 1,75? грн 3% річних необхідно відмовити.

Разом із цим, Товариством подано зачув про застосування наслідків спливу позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частинами 4, 3 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №826/13768/16 (11-609апп18) визначено, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №369/6892/15-ц).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (статті 257 ЦК України).

Відповідно до абзацу 1 частини 5 статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У даному випадку перебіг строку позовної давності розпочався з 27.11.2018.

Разом із цим, пунктом 12 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний пункт був введений в дію на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX, який набрав чинності з 02.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 на всій території України з 12.03.2020 установлено карантин, а згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 був відмінений з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023.

Крім цього, підпунктом 2 пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 2120-ІХ від 15.03.2022 "Про несення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" доповнено розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України пунктом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк його дії.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022 на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, який наразі триває.

За таких обставин, положення пунктів 12, 19 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України фактично збільшують строк позовної давності.

Пункт 19 розділу виключено на підставі Закону №4434-IX від 14.05.2025, який набрав чинності 04.09.2025.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги ту обставину, що Комунальне підприємство звернулося з даним позовом 16.07.2025, суд дійшов до висновку про те, що позовна давність не сплила, тому відповідна заява Відповідача не підлягає задоволенню.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 ГПК України).

Отже, позов Комунального підприємства підлягає частковому задоволенню.

Судовий збір згідно статті 129 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Інвекс Телеком" (03150, місто Київ, вулиця Антоновича, будинок 169; ідентифікаційний код 18017573) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради "Київської міської державної адміністрації) "Київекспертиза" (04073, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 113; ідентифікаційний код 21606480) 21 354 (двадцять одну тисячу триста п`ятдесят чотири) грн 00 коп. основного боргу, 7 292 (сім тисяч двісті дев`яносто дві) грн 46 коп. інфляційних втрат, 1 914 (одну тисячу дев`ятсот чотирнадцять) грн 84 коп. 3% річних та 3 027 (три тисячі двадцять сім) грн 83 коп. судового збору.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частин 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяСергій МУДРИЙ