У Х В А Л А

06 жовтня 2025 року м. Чернігівсправа № 751/2284/20

Господарським судом Чернігівської області, в складі судді Романенко А. В., розглянуто клопотання представника відповідача, адвоката Артюхової Марини Миколаївни, від 25.09.2025 б/н про продовження на 15 календарних днів строку для подачі зустрічного позову в справі

за позовом Чернігівської міської ради, вул. Магістратська, 7, м. Чернігів, 14000;

до відповідача ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_1 ;

предмет спору про стягнення 631 444,29 грн,

без повідомлення (виклику) сторін

УСТАНОВИВ:

07.04.2020, Чернігівська міська рада звернулась до Новозаводського районного суду м. Чернігів з позовом до Лобоска Володимира Петровича про стягнення, в порядку статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), 631 444,29 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою площею 0,7613 га, за кадастровим номером :01:036:0583, розташованою за адресою: вул. Івана Мазепи, буд. 57-б у м. Чернігові, у період з 07.10.2015 по 31.12.2019.

Справа № 751/2284/20 неодноразово переглядалася судами різних інстанції за правилами цивільного судочинства.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 12.08.2025 у справі № 751/2284/20 провадження в даній справі закрите, відповідно до п.1 частини 1 статті 255 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Апеляційний суд дійшов висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами в цій справі є господарсько-правовими, оскільки між Чернігівською міською радою та Лобоском В.П., як суб`єктом господарювання, з іншої сторони, існує спір, пов`язаний з користуванням відповідачем спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, в зв`язку з чим справа не підсудна суду загальної юрисдикції, а спір між сторонами повинен розглядатись за правилами господарського судочинства.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 22.08.2025, за клопотанням позивача, справа № 751/2284/20 передана на розгляд Господарському суду Чернігівської області.

03.09.2025, матеріали справи № 751/2284/20 надійшли до Господарського суду Чернігівської області, за протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Романенко А.В.

Ухвалою від 08.09.2025 справа № 751/2284/20 прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначене на 06.10.2025; учасникам справи встановлені строки для подачі письмових заяв по суті спору, в порядку статей 165 167, 178, 184 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), зокрема, для відповідача 15 календарних днів, з дня отримання ухвали суду, для подачі до суду та направлення іншій стороні відзиву на позов.

Ухвала від 08.09.2025 про прийняття справи № 751/2284/20 до розгляду, направлена відповідачу засобами електронного зв`язку в підсистемі Електронний суд, отримана адресатом 08.09.2025 о 14:01, про що сформовано відповідну довідку. Таким чином, граничний строк для подачі Лобоском В.П. відзиву на позов, у порядку статей 165, 178 ГПК України, сплинув 23.09.2025.

25.09.2025, від відповідача, з порушенням установленого судом строку, надійшов відзив на позов; клопотання про продовження процесуального строку на вчинення зазначених дій, з обґрунтуванням поважності причин, у порядку статті 119 ГПК України, заявником до суду не заявлене.

Відзив на позов залучений судом до матеріалів справи, натомість його зміст залишений без розгляду.

Разом з відзивом на позов, представник відповідача заявив про намір подати в межах справи № 751/2284/20 зустрічний позов, клопотав продовжити строк на вчинення зазначених дій на 15 календарних днів, мотивував, що договір на правничу допомогу в цій справі укладений між Лобоском В.П. та адвокатом Артюховою М.М. 25.09.2025.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з норм статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється в випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема на судовий захист, ставиться в залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм ГПК України.

Отже, право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним. Подаючи зустрічну позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог ГПК України щодо її подання.

Частиною 1 статті 46 ГПК України визначено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Нормою п. 3 частини 2 статті 46 ГПК України передбачено, що відповідач має право подати зустрічний позов у строки, установлені цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 180 ГПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Згідно з частиною 8 статті 165 ГПК України відзив подається в строк, установлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження в справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання в справі.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, установлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, установлюються судом (стаття 113 ГПК України).

Частиною 1 статті 116 ГПК України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до п. 6 частини 2 статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії в установлені законом або судом строки.

За статтею 118 ГПК право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням установленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, право на подання зустрічного позову може бути реалізоване відповідачем виключно в строк, установлений для подання відзиву на позов, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

Обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали місцевого господарського суду про відкриття провадження в справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала від 08.09.2025 доставлена відповідачу в його електронний кабінет у підсистемі Електронний суд 08.09.2025 о 14:01, що підтверджується довідкою суду про доставку електронного листа користувачу ЄСІТС.

З наведеного слідує, що граничний строк для відповідача скористатись процесуальним правом на подання відзиву на позов та зустрічної позовної заяви в цій справі сплинув 23.09.2025.

Згідно з положеннями статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, установлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом установлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлене законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, в якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущений строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Одночасно з поданням заяви/клопотання про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущений строк.

Наведені норми пов`язують можливість відновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюється за заявою сторони, заявник повинен обґрунтувати поважність причин його пропуску.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку, в розумінні статті 86 ГПК України, вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи зі своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених положеннями ГПК України.

Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і залежно від установленого - вирішити питання про поновлення або відмову в поновленні цього строку (наведену правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 910/22695/13).

Із правового аналізу норм статей 118, 119 ГПК України вбачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено заявниками, та чи підлягає він відновленню. Правовий аналіз норм чинного процесуального законодавства свідчить про те, що господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк лише в виняткових випадках, тобто причини для відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було б несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства (аналогічний правовий висновок сформульований в постанові Верховного Суду від 30.07.2020 у справі № 910/15481/17).

Суд установив, що клопотання представника відповідача про продовження строку на подання зустрічного позову подане без дотримання вимог статті 119 ГПК України, водночас наведені заявником причини пропуску процесуального строку не є поважними, оскільки, як вбачається з матеріалів цієї справи, її розгляд триває з квітня 2020 року, одночасно в якості представника відповідача приймала участь саме адвокат Артюхова М.М. (діяла на підставі ордеру серії АА № 062525 від 08.07.2021, виданого на підставі договору від 30.06.2021 б/н, та ордеру серії СВ № 1125812 від 07.05.2025, виданого на підставі договору від 05.05.2025 б/н). Зазначене свідчить про обізнаність цього представника з фактичними обставинами наявного спору та відсутність перешкод для своєчасного подання до суду як відзиву на позов, так і зустрічної позовної заяви в межах даної справи.

Керуючись статтями 118, 119, 180, 234, 235 ГПК України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про продовження строку на подачу зустрічного позову в справі № 751/2284/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання, у порядку статті 256 ГПК України.

Ухвалу складено та підписано в перший робочий день судді Романенко А.В., після закінчення підготовки з підвищення кваліфікації, у період з 29.09.2025 по 03.10.2025.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://cn.arbitr.gov.ua/sud5028/.

Суддя А.В. Романенко