ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

09 жовтня 2025 року Справа № 915/1439/25

м.Миколаїв

Суддя Господарського суду Миколаївської області Мавродієва М.В., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 б/н від 06.10.2025 про забезпечення позову у справі

за позовом: ОСОБА_1 ,

до відповідача: Миколаївської міської ради,

про: визнання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, укладеною в редакції запропонованій позивачем,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Миколаївської міської ради, в якій просить суд визнати додаткову угоду про поновлення договору оренди землі №9726 від 14.11.2013, укладеною в редакції запропонованій позивачем.

Крім того, позивач у заяві б/н від 06.10.2025, просить суд забезпечити вказаний позов шляхом заборони Миколаївській міській раді та її структурним підрозділам вчиняти дії щодо демонтажу торгівельного павільйону по АДРЕСА_1 розташованому на земельній ділянці з кадастровим номером :10:016:0016.

В обґрунтування такої заяви позивач зазначає наступне:

- ОСОБА_1 стало відомо, що Миколаївська міськрада має намір демонтувати торгівельний павільйон;

- вказані дії до прийняття рішення по суті позову ОСОБА_1 будуть мати катастрофічні наслідки для родини ОСОБА_1 враховуючи той факт, що ведення підприємницької діяльності пов`язаної з вказаним торгівельним павільйоном є єдиним джерелом доходів його сім`ї та основним робочим місцем для його найманих працівників за яких позивач регулярно сплачує податки до бюджету та виплачує їм заробітну плату;

- можливий демонтаж торгівельного павільйону зведе на нівець суть позову, оскільки більше 20 років на вказаній земельній ділянці розташований торгівельний павільйон який належить його родині і в якому вони здійснюють свою господарську діяльність, а демонтаж павільйону призведе до матеріальних втрат позивача та втратиться доцільність позовних вимог. Враховуючи те, що мати позивача виконала всі передбачені законом дії щодо продовження договору оренди, мала переважне право на поновлення договору на новий строк та була добросовісним орендарем. Крім того, позивач на даний час продовжує використовувати вказану земельну ділянку та розташований на ній торгівельний павільйон і сплачувати орендну плату за землю.

Розглянувши заяву про забезпечення позову суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.137 ГПК України, позов забезпечується зокрема забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Таким чином, із змісту вищенаведених процесуальних норм вбачається, що необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення. Отже, інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання подальшого судового рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Одночасно з цим, заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, в тому числі:

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом приймається до уваги, що позивачем у даній справі заявлена вимога про визнання поновленим строку дії договору оренди №9726 від 14.11.2013 земельної ділянки за кадастровим номером :10:016:0016, на якій розміщений торговельний павільйон по Одеському шосе, поблизу житлового будинку №86 в м.Миколаєві.

Відповідно до п.1.1 зазначеного договору, в редакції договору про зміни №88-19 від 14.06.2019, в оренду передано земельну ділянку для обслуговування тимчасово розміщеного торговельного павільйону по Одеському шосе, поблизу житлового будинку №86 в м.Миколаєві, без права оформлення права власності на нерухоме майно.

Згідно п.3.1 вказаного договору, в редакції договору про зміни №88-19 від 14.06.2019, такий договір подовжено на 3 роки до 09.04.2022. Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору на новий строк, зобов`язаний письмово повідомити про це орендодавця не пізніше ніж за місяць до спливу строку цього договору.

В обґрунтування позову та заяви про забезпечення позову позивач вказує, що Миколаївська міська рада не розглядає заяву його померлої матері, спадкоємцем якої є позивач, щодо продовження договору оренди землі №9726 від 14.11.2013 та не приймає жодного рішення з цього питання, та через свої виконавчі органи відповідач планує примусово демонтувати торговельний павільйон, з посиланням на незаконне розміщення такого павільйону на земельній ділянці без документів на право користування.

Слід зазначити, що правова оцінка правомірності користування позивачем спірною земельною ділянкою в період після 09.04.2022 буде надаватись судом при розгляді позовних вимог про поновлення договору оренди землі №9726 від 14.11.2013 і, у разі задоволення позову відновлення підприємницької діяльності у тимчасовій споруді, для обслуговування якого і було надано в оренду земельну ділянку буде утруднено у разі невжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Таким чином, суд вважає запропоновані позивачем заходи до забезпечення позову обґрунтованими та співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, на думку суду, запропоновані позивачем заходи забезпечення позову забезпечать збалансованість інтересів сторін, враховуючи довготриваючий характер відносин померлої матері позивача, спадкоємцем якої він є, а також самого позивача, та Миколаївської міськради з приводу розгляду їх заяв про поновлення договору оренди землі №9726 від 14.11.2013.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову у даній справі підлягає задоволенню у визначений позивачем спосіб.

За приписами ч.1 ст.141 ГПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Суд не вбачає необхідності зустрічного забезпечення, оскільки судом не встановлено, що внаслідок забезпечення позову відповідачу будуть завдані збитки, та законом не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76, 77, 79, 136, 137, 138, 140, 232, 234, 235 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 б/н від 06.10.2025 про забезпечення позову, - задовольнити.

2. Заборонити Миколаївській міській раді та її структурним підрозділам вчиняти дії щодо демонтажу торговельного павільйону по Одеському шосе, поблизу житлового будинку №86 в місті Миколаєві розташованому на земельній ділянці з кадастровим номером :10:016:0016.

3. Ухвала є обов`язковою до виконання та набирає законної сили з 09.10.2025.

4. Дана ухвала є виконавчим документом та дійсна для пред`явлення до примусового виконання протягом трьох років.

За даною ухвалою:

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Боржник: Миколаївська міська рада (54005, м.Миколаїв, вул.Адміральська, буд.20; ідент.код 26565573).

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 ГПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Згідно ст.ст.254, 255 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оформлена у відповідності до ст.234 ГПК України та підписана суддею 09.10.2025.

Суддя М.В.Мавродієва