УХВАЛА

03 жовтня 2025 року

м. Київ

cправа № 921/481/24

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду: Вронської Г.О. - головуючої, Пєскова В.Г., Чумака Ю.А., Бенедисюка І. М., Васьковського О. В., Малашенкової Т. М., Дроботової Т. Б., Рогач Л. І., Кібенко О.Р.

розглянувши матеріали касаційної скарги Чортківської міської ради

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.01.2025 (суддя Гевко В.Л.)

та постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 (головуючий суддя - Якімець Г.Г., судді: Бойко С.М., Бонк Т.Б.)

у справі за позовом ОСОБА_1

до Чортківської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Смарттендер"

про визнання укладеним договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації нежитлових приміщень, шляхом викупу, в редакції, що додається

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Чортківської міської ради (далі - Відповідач, Скаржник) про визнання укладеним договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації нежитлових приміщень загальною площею 439,8 м2 за адресою: Тернопільська обл., м. Чортків, вул. Богдана Лепкого, 1А, шляхом викупу в редакції, що додається.

2. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем права позивача на отримання у власність об`єкта малої приватизації за результатом проведення електронного аукціону для продажу вказаного об`єкта за обставин вчинення позивачем у строки, визначені законодавством про приватизацію, всіх необхідних дій для отримання у власність зазначеного об`єкта приватизації.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

3. Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 07.01.2025 у справі № 921/481/24, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 02.06.2025, позов задоволено.

4. Судові акти попередніх інстанцій мотивовані доведенням позивачем належними та допустимими доказами обставин порушення Відповідачем права Позивача на отримання у власність об`єкта приватизації, незважаючи на вчинення останнім усіх необхідних дій згідно з вимогами положень Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» (далі - Закон) та Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 10.05.2018 № 432 (далі - Порядок № 432) (в редакції, що діяла на час проведення аукціону).

5. Судами попередніх інстанцій зазначено, що початком перебігу 3-денного строку підписання протоколу Позивачем є день, наступний за днем формування протоколу, тобто 23.12.2019, а зважаючи на те, що 25.12.2019 було святковим неробочим днем, то останнім днем 3-денного строку є 26.12.2019. Відтак, підписавши протокол 26.12.2019, Позивач не вийшов за межі наданого законом строку у три робочі дні. У визначений законодавством строк Відповідачу надійшов протокол, підписаний Позивачем та оператором аукціону, через якого Позивач подав заяву на участь у торгах - Товариством з обмеженою відповідальністю «Смарттендер» (далі - третя особа). Відтак, Відповідач згідно з пунктом 49 Порядку № 432 (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) повинен був протягом 5-ти робочих днів опублікувати рішення про викуп, ураховуючи те, що 30.12.2019 був 5-тим робочим днем для опублікування ним рішення про приватизацію шляхом викупу через особистий кабінет, і цей обов`язок не залежав від отримання протоколу чи його затвердження. Відповідач, маючи можливість отримати відправлення 30.12.2019 і зареєструвати його в журналі того ж дня, не вчинив таких дій, що мало наслідком не опублікування рішення про викуп та порушення права позивача на отримання у власність нежитлового приміщення та послідуючого укладення відповідного договору купівлі-продажу об`єкта приватизації.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погоджуючись із судовими рішеннями попередніх інстанцій, Відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить суд касаційної інстанції судові акти попередніх інстанцій скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

7. Підставами касаційного оскарження судових рішень у цій справі Скаржник визначає пункти 3, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

8. Обґрунтовуючи посилання на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України Скаржник вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування пункту 2 частини восьмої статті 15 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», абзацу 4 пункту 49 Порядку № 432 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

9. Обґрунтовуючи посилання на пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України Скаржник зазначає, що суди не дослідили належним чином всі наявні у матеріалах справи докази, порушили порядок, визначений процесуальним законом, щодо їх оцінки, у т.ч. вірогідності та допустимості доказів, що призвело до помилкового висновку про задоволення позову (вказане за своїм змістом відповідає пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України).

Доводи інших учасників справи

10. У відзиві на касаційну скаргу Позивач проти доводів касаційної скарги заперечив, з посиланням, зокрема на дотримання судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права, та просив відмовити у задоволенні касаційної скарги, а спірні судові рішення залишити без змін.

11. Третя особа не скористалася правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Підстави передачі справи на розгляд об`єднаної палати касаційного господарського суду у складі Верховного Суду

12. Верховний Суд ухвалою від 01.07.2025 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Чортківської міської ради на рішення господарського суду Тернопільської області від 07.01.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 у справі № 921/481/24; призначив її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

13. Ухвалою від 28.08.2025 Верховний Суд передав справу № 921/481/24 за касаційною скаргою Чортківської міської ради на рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.01.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - об`єднана палата).

14. Передаючи цю справу на розгляд об`єднаної палати, колегія суддів зазначила про необхідність відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати, а саме у постанові від 14.03.2023 у справі № 921/221/20.

15. Колегія суддів зазначила, що на розгляді Верховного Суду перебувала справа № 921/221/20 за участі тих самих осіб відносно одного й того ж предмету спору, що й у справі № 921/481/24, але з різним предметом позову: справа за позовом ОСОБА_1 до Чортківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Смарттендер», про зобов`язання затвердити протокол про результати електронного аукціону від 22.12.2019 №UA-PS-2019-11-24-000011-2 щодо об`єкта малої приватизації.

16. У справі № 921/221/20 в рамках підстав касаційного оскарження згідно з пунктом 3 частини другої статті 287 КГС України розглядалися вимоги касаційної скарги Чортківської міської ради щодо застосування судами у спірних правовідносинах, зокрема, пункту другого частини восьмої статті 15 Закону та пункт 49 Порядку № 432 та надавалися висновки щодо застосування вказаних норм у спірних правовідносинах.

17. Зокрема, пункт 60 постанови Верховного Суду від 14.03.23 у справі № 921/221/20 містить наступний висновок: «Згідно з буквальним змістом норм статті 15 Закону та пунктів 49, 75 Порядку, орган приватизації може прийняти та оприлюднити рішення про приватизацію зазначеного об`єкта шляхом викупу безпосередньо таким покупцем за запропонованою ним ціною, але не нижче стартової ціни для відповідного аукціону. Однак, якщо орган приватизації не прийняв таке рішення автоматично оголошується новий аукціон з продажу об`єкта».

18. На думку колегії суддів у справі, що розглядається, мовно-редакційне викладення тексту постанови в сукупності з іншими пунктами (37, 38, 39, 41, 46, 47, 48, 49, 50, 57, 59) дає підстави такого тлумачення, яке передбачає право суб`єкта владних повноважень (Відповідача у справі) в цьому випадку спірних правовідносин діяти на власний розсуд (дискреційне повноваження).

19. Колегія суддів вважає за необхідне відступити від викладеного у постанові Верховного Суду у справі № 921/221/20 висновку про те, що орган приватизації може прийняти та оприлюднити рішення про приватизацію зазначеного об`єкта шляхом викупу безпосередньо таким покупцем за запропонованою ним ціною (в розумінні права органу для цього випадку спірних правовідносин діяти на власний розсуд (дискреційне повноваження), зважаючи на таке:

- згідно з усталеною практикою Верховного Суду (зокрема постанова Верховного Суду від 29.07.2025 у справі № 346/3843/22), суд має право визнати рішення суб`єкта владних повноважень протиправним і скасувати його, а також зобов`язати вчинити певні дії. Відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд;

- пункт другий частини восьмої статті 15 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» (в редакції на час спірних правовідносин від 21.10.2019, яка діяла до 01.02.2020) встановлює: «У разі якщо для участі в аукціоні подано заяву на участь в аукціоні від одного покупця, аукціон визнається таким, що не відбувся, а орган приватизації приймає рішення про приватизацію зазначеного об`єкта шляхом викупу безпосередньо такому покупцеві за запропонованою ним ціною, але не нижче стартової ціни». Отже, відповідна норма не містить слів «може», «може прийняти» як про те зазначено у висновках постанови Верховного Суду № 921/221/20 від 14.03.2023, тобто не містить альтернативних варіантів дій, а вказує на обов`язок прийняття конкретного рішення;

- колегія суддів у справі № 921/481/24 вважає неможливим у спірних правовідносинах одночасне визнання дискреції органу у прийнятті вказаного рішення і визначення ефективним і реальним способом захисту для цього ж випадку вимоги про укладення договору купівлі-продажу, з необхідністю вирішення судом обґрунтованості та законності дій органу приватизації щодо неприйняття відповідного рішення (пункт 62 постанови № 921/221/20 від 14.03.2023). Адже у пункті 7 частини першої статті 2 Закону України «Про адміністративну процедуру» наведене поняття дискреційного повноваження - як адміністративного повноваження, наданого адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою повноваження надано. Водночас норма пункту другого частини восьмої статті 15 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» не передбачає альтернативних варіантів поведінки адміністративного органу.

Підстави повернення справи на розгляд колегії суддів

20. Перевіривши доводи, наведені колегією суддів Верховного Суду в ухвалі від 28.08.2025, об`єднана палата дійшла висновку про відсутність передбачених процесуальним законом підстав для прийняття справи № 921/481/24 до касаційного розгляду об`єднаною палатою з огляду на таке.

21. Відповідно до частини другої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

22. Згідно з частиною четвертою статті 303 ГПК України про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 302 цього Кодексу.

23. Об`єднана палата в ухвалі від 11.07.2024 у справі № 909/1167/17 виснувала, що з огляду на положення статей 302, 303 ГПК України визначальними обставинами щодо передання справи на розгляд об`єднаної палати є:

- по-перше, саме наявність висновку щодо застосування норми права в постанові (постановах) Верховного Суду в подібних правовідносинах, а також те, що такий висновок зроблений колегією суддів з іншої палати цього суду або іншою палатою цього суду чи самою об`єднаною палатою;

- по-друге, в ухвалі про передачу справи має бути наведено обґрунтування колегією суддів, яка передає справу на об`єднану палату, про необхідність відступу від висновку щодо застосування норми права в іншій справі.

24. Тобто можна виснувати, що в усіх випадках на стадії прийняття об`єднана палата повинна перевіряти наявність в постанові (постановах), від якої колегія суддів пропонує відступити, висновків щодо застосування норми права.

25. Щодо визначення, що саме вважати правовим висновком Верховного Суду, Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 17.04.2024 про повернення справи № 911/1095/22 Верховному Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду для розгляду, зазначила, що чинний ГПК України оперує поняттям «висновок» у різних значеннях, зокрема таких, як: умовивід суду; висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а також викладений у постанові Верховного Суду висновок по суті позовних вимог, вимог апеляційної або касаційної скарги; складова резолютивної частини судового рішення.

26. За змістом статей 314, 315 ГПК України, постанова, прийняттям якої завершується перегляд судових рішень у касаційному порядку, складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин; у мотивувальній частині рішення, зокрема, зазначаються висновки за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд, а в резолютивній частині відповідний висновок суду касаційної інстанції по суті вимог касаційної скарги і позовних вимог.

27. Водночас частиною другою статті 315 ГПК України визначено, що в постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати.

28. З огляду на викладене висновком щодо застосування норми права в подібних правовідносинах якраз і є висновок за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд, та зазначенням у резолютивній частині, а також висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, та який має міститися в мотивувальній частині постанови суду касаційної інстанції (пункти 48-51 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2024 у справі № 911/1095/22).

29. Правовий висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкового для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору (див. Постанову Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2024 у справі № 191/4364/21, ухвали Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 902/1076/24, від 09.08.2024 у справі № 127/22428/21).

30. Об`єднана палата нагадує, що не слід ототожнювати поняття «правовий висновок» та «правова оцінка».

31. У Постанові від 27.03.2024 у справі № 191/4364/21 Велика Палата Верховного Суду наголосила, що правова оцінка, надана судом в одній справі, не є обов`язковою для суду під час вирішення іншої подібної справи.

32. У пункті 7.10 Постанови від 01.09.2020 у справі № 907/29/19 (провадження № 12-17гс20) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що обставини, які підлягають встановленню судом у справі, - це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими право пов`язує виникнення юридичних наслідків. Натомість правова оцінка - це висновок щодо застосування права за певних життєвих обставин. Правова оцінка може полягати, зокрема, у висновках, зроблених у зв`язку з установленими судом життєвими обставинами, про те, чи виникли юридичні наслідки та які саме, чи порушене право особи, чи виконане зобов`язання належно відповідно до закону та договору, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною, чи додержано стороною вимог закону тощо.

33. Підставою для передачі для відступу від висновку щодо застосування норм права в подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного суду, є конкретний висновок, сформований Верховним судом в раніше ухваленому рішенні у подібних правовідносинах про те, як саме повинна застосовуватися норма права, а не будь-якого висновку чи правової оцінки, зроблених судом касаційної інстанції для обґрунтування мотивувальної частини постанови.

34. У справі № 921/221/20 предметом позову була виключно вимога про зобов`язання відповідача затвердити протокол про результати електронного аукціону. Верховний Суд розглядав питання про те, чи є вчинення таких дій обов`язковим для відповідача.

35. За обставинами справи Чортківська міська рада прийняла рішення щодо включення нежитлового приміщення до переліків об`єктів, що підлягають приватизації та про його приватизацію шляхом продажу на аукціоні з умовами. Позивач через електронний торговий майданчик (ЕТМ) "SmartTender" - ТОВ "Смарттендер" подав заяву на участь в електронному аукціоні. Заяву на участь в аукціоні подано від одного потенційного покупця - позивача у справі. Аукціон не відбувся. В електронній торговій системі було автоматично сформовано протокол про результати електронного аукціону, в якому позивача, як єдиного учасника, визначено переможцем електронного аукціону (викуп). Позивач підписав протокол про результати електронного аукціону та надав його оператору електронного майданчика, через якого ним подано цінову пропозицію. Надалі протокол направлено відповідачу. Орган приватизації (відповідач) рішення щодо викупу не прийняв.

36. Виходячи з позовних вимог, колегія суддів у зазначеній вище справі з метою встановлення того, чи входило до обов`язків відповідача затвердження протоколу про результати електронного аукціону, здійснила аналіз положень правових актів з питань приватизації - Закону України «Про приватизацію» та Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 травня 2018 року № 432.

37. Колегія суддів дійшла висновку, що вимога щодо зобов`язання відповідача затвердити протокол про результати електронного аукціону за відсутності рішення органу приватизації про викуп суперечить нормам Закону «Про приватизацію» та Порядку № 432 .

38. Аналізуючи положення вказаних правових актів, колегія суддів у пунктах 56-61 постанови від 14.03.2023 у справі № 921/221/20 зазначила:

56. Отже, Порядок розмежовує порядок дій органу приватизації у разі, коли аукціон відбувся (за наявності не менше двох учасників аукціону), і коли аукціон не відбувся (подано заяву на участь в аукціоні від одного покупця).

57. Пункт 49 Порядку (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), що регулював порядок дій, коли "Аукціон не відбувся", встановлював, що орган приватизації опубліковує в електронній торговій системі протокол лише у разі та після прийняття рішення про приватизацію шляхом викупу. Це рішення мало бути опубліковано органом приватизації через особистий кабінет протягом п`яти робочих днів з дня формування протоколу про результати електронного аукціону, а інакше - електронна торгова система має автоматично оголосити новий аукціон.

58. Така дія (етап), як затвердження протоколу про результати електронного аукціону, не передбачена пунктом 49 Порядку, що регулював порядок дій, коли "Аукціон не відбувся" через подання лише однієї заяви про участь в електронному аукціоні. Натомість, пункт 68 Порядку, що передбачав та регулював такий етап як затвердження та опублікування протоколу, застосовувався до випадків, коли електронний аукціон відбувся з участю двох або більше учасників, і було визначено переможця. Зміни до пункту 49 Порядку щодо доповнення словами "затверджує протокол" набрали чинності лише 27.08.2022, тобто після виникнення спірних правовідносин.

59. У будь-якому разі в хронологічному порядку оприлюднення (затвердження) протоколу здійснюється лише після прийняття рішення про викуп.

60. Згідно з буквальним змістом норм статті 15 Закону та пунктів 49, 75 Порядку, орган приватизації може прийняти та оприлюднити рішення про приватизацію зазначеного об`єкта шляхом викупу безпосередньо таким покупцем за запропонованою ним ціною, але не нижче стартової ціни для відповідного аукціону. Однак, якщо орган приватизації не прийняв таке рішення автоматично оголошується новий аукціон з продажу об`єкта.

61. Вимога щодо зобов`язання відповідача затвердити протокол про результати електронного аукціону за відсутності рішення органу приватизації про викуп суперечить нормам частини восьмої та тринадцятої статті 15 Закону про приватизацію, пункту 49 Порядку. Позивач не оскаржує бездіяльність відповідача щодо не прийняття рішення про викуп, такі вимоги не є предметом розгляду цієї справи. При ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог (частина друга статті 237 ГПК України).

39. Формулювання пункту 60 постанови Верховного Суду від 14.03.2023 у справі № 921/221/20 було викладено в межах правової оцінки з приводу того, чи був обов`язок у відповідача затвердити протокол про результати електронного аукціону щодо об`єкта малої приватизації. Виходячи з позовної вимоги у справі № 921/221/20 - зобов`язати відповідача затвердити протокол про результати електронного аукціону щодо об`єкта малої приватизації, - колегія суддів досліджувала питання, які саме рішення в конкретних обставинах згідно положень нормативних актів може прийняти суб`єкт приватизації, а які не може.

40. В пункті 60 постанови від 14.03.2023 у справі № 921/221/20 викладено описове цитування норми закону в контексті того, що на досліджуваному етапі в процесі приватизації законом встановлена можливість для органу приватизації за конкретних обставин вчинити певну конкретну дію - прийняти та оприлюднити рішення про приватизацію зазначеного об`єкта шляхом викупу, без чого відсутня можливість вчинити іншу дію - затвердити протокол про результати електронного аукціону щодо об`єкта малої приватизації.

41. В ухвалі Верховного Суду про передачу справи на розгляд об`єднаної палати в основу обґрунтування необхідності відступу від викладеного у постанові Верховного Суду у справі № 921/221/20 висновку покладене припущення, що: «мовно-редакційне викладення тексту постанови в сукупності з іншими пунктами (37, 38, 39, 41, 46, 47, 48, 49, 50, 57, 59) дає підстави такого тлумачення, яке передбачає право суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) в цьому випадку спірних правовідносин діяти на власний розсуд (дискреційне повноваження)».

42. Однак аналіз тексту постанови від 14.03.2023 у справі № 921/221/20 свідчить, що у вказаному обґрунтуванні має місце надання пункту 60 такого змісту, якого ні з формулювання самого пункту 60, ні з контексту викладення мотивування постанови в цілому, не вбачається. Постанова, від висновків якої пропонується відступити, не містить висновків ані про дискреційність повноважень, ані про альтернативність поведінки відповідача.

43. Отже, враховуючи наведені вище критерії визначення висновку щодо застосування норми права, об`єднана палата вважає, що викладений у постанові Верховного Суду від 14.03.2023 у справі № 921/221/20 стилістичний виклад норми права не слід ототожнювати із самостійним висновком Верховного Суду щодо застосування норми права.

44. Об`єднана палата звертає увагу на те, що пункт 60 постанови від 14.03.2023 у справі № 921/221/20 не містить вказівки про те, як застосовувати конкретну норму права в певних правовідносинах.

45. Таким чином, проаналізувавши постанову Верховного Суду від 14.03.2023 у справі № 921/221/20, об`єднана палата зауважує, що в зазначеній постанові колегія суддів не робила самостійних висновків щодо застосування норм права, зокрема, пункту другого частини восьмої статті 15 Закону України «Про приватизацію» та пункту 49 Порядку, а лише виклала правову оцінку фактичних обставин, які стосувалися предмета позову.

46. З огляду на викладене, підстави для прийняття справи № 921/481/24 на розгляд об`єднаної палати відсутні, що зумовлює її повернення відповідній колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 234, 235, 301, 302, 303, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ

Справу № 921/481/24 за касаційною скаргою Чортківської міської ради на рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.01.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 повернути відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді В. Пєсков

Ю. Чумак

І. Бенедисюк

О. Васьковський

Т. Малашенкова

Т. Дроботова

Л. Рогач

О. Кібенко