ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" жовтня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/4163/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Колесніченко О.В.

розглянувши заяву Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області про відстрочку виконання рішення суду у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України", м. Харків
до Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області, Харківська обл., м. Лозова
про стягнення 15363033,05 грн.

за участю представників учасників справи:

заявника (стягувача) - Олександра БІЛЕНКА;

боржника - Євгена РАДИГІНА;

ВСТАНОВИВ:

24.03.2025 року Господарським судом Харківської області у справі № 922/4163/24 ухвалено судове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області (64602, Харківська обл., м. Лозова, вул. Ломоносова, буд. 23, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (61109, Харківська обл., м. Харків, вул. Безлюдівська, буд. 1, ) основний борг у розмірі 13975377,39 грн, пеню у розмірі 110242,76 грн, 3% річних у розмірі 126936,33 грн, інфляційні втрати у розмірі 158291,73 грн, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 184356,40 грн. В іншій частини заявленого позову щодо стягнення пені - відмовлено. Відстрочено виконання рішення суду у справі № 922/4163/24 строком на 6 (шість) місяців з дня ухвалення цього рішення - до 24 вересня 2025 року.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.07.2025 вказане рішення суду залишено без змін.

На виконання вказаних рішення та постанови, Господарським судом Харківської області видано відповідний наказ від 07.08.2025.

15.09.2025 до суду від божника Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області надійшла заява, в якій він просить суд відстрочити виконання рішення суду у справі № 922/4163/24 від 24.03.2025 року до 24.03.2026 або на інший строк, який суд при даних обставинах вважає за можливим задовольнити. Свою заяву обґрунтовує тим, що обставини, які судом були прийняті до уваги про зменшення пені та відстрочення виконання рішення при розгляді позову по даній справі на цей час тільки погіршилися.

Також боржник зазначає, що обсяг заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію на 01.08.2025 року за 2022 - 2025 рік складає суму у розмірі 201908123,00 грн. Зазначена заборгованість з різниці в тарифах виникла на підставі вимог Закону України №2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" згідно якого забороняється підвищення тарифів на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) для населення протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано. Статтею 2 Закону України № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" були надані гарантії суб`єктам господарювання, що здійснюють виробництво та/або транспортування, та/або постачання теплової енергії і надають послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, щодо яких запроваджено мораторій згідно з частиною першою статті 1 цього Закону, а саме компенсується:

- заборгованість з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що підлягає врегулюванню на умовах та в порядку, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення";

- витрати та/або втрати, понесені внаслідок воєнних дій та з метою запобігання настанню гуманітарних кризових ситуацій, до яких відносяться витрати на ремонт пошкоджених виробничих потужностей, втрати від зменшення кількості абонентів та/або обсягу наданих послуг, втрати від зниження рівня розрахунків, що утворилися (утворяться) за періоди з 1 лютого 2022 року по останнє число шостого місяця після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано.

Статтею 3 Закону України № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» передбачений механізм гарантій і компенсацій, а саме фінансування компенсацій, передбачених статтею 2 цього Закону, здійснюється за рахунок видатків державного бюджету за цільовим призначенням, що передбачаються Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік".

На момент складання цієї заяви сума заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію не змінилась, та гроші з Державного бюджету не надійшли, хоча тарифи значно зросли.

Наявність соціальних гарантій наданих Державою без належних механізмів компенсації збитків боржнику, а саме: Постанова Кабінету Міністрів України № 206 від 5.03.2022 р. "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" у відповідності до якої до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється:

- нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації);

- припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх не плати або оплати не в повному обсязі послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації);

- стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи;

- нарахування плати за житлово-комунальні послуги з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, та стягнення заборгованості за ці послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території.

Боржник вказує, що вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а саме п. 7 ст. 48 Закону де вказано, що у разі якщо заборгованість за виконавчим провадженням не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, то звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, якщо такого не має, то повертає виконавчий документ без виконання згідно п. 2,9 ст. 37 Закону. Так в підтвердження вище зазначеного слід вказати на листи Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Додаток № 5) де зазначається про повернення виконавчих проваджень за 2021-2025 рік на загальну суму у розмірі 42284040,7 грн з тих підстав, що не можливо виконати примусове стягнення на житло де проживає боржник, у зв`язку з тим, що законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Боржник з 2023 року бере участь разом з органом місцевого самоврядування у реструктуризації заборгованості за природний газ та електричну енергію згідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення виконав у 2023 році вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 812 від 19.07.2022 р. "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії та бюджетним установам" та відкрив рахунки, про що свідчить додаткова угода до договору про здійснення розрахунково-касового обслуговування від 28.07.2022 року. Починаючи з 2023 року згідно п.п. 7 п.3-1 Положення 2 залишок грошей, що залишається у відповідача згідно встановлених нормативів розподілу грошей затверджених Положенням 2 незначний та не дає можливості ні тільки розрахуватися зі стягувачем, а ще є причиною проблем по виконанню фінансових зобов`язань перед ПАТ "Харківенергозбут" та податковим органом, щодо оплати податків.

З урахуванням викладеного, боржник зазначає, що має значні збитки та знаходиться у скрутному фінансовому становищі, що підтверджуються наданими до справи фінансовими документами (баланси, звіти про фінансові результати діяльності, звіти з праці, звіти про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг теплопостачання та інші фінансові документи підприємства від надання послуг теплопостачання з причин зростання дебіторської заборгованості населення та держави), при цьому, у відповідності до звітів із праці розмір заробітної плати у періодах надання та не надання послуг з теплопостачання фактично не змінювався.

Боржник зазначає, що ситуація, з моменту надання відстрочення судом по даній справі, не змінилась. Так, з причин воєнного стану у державі, підприємство знаходиться у дуже складній ситуації, а саме, з одного боку - у зв`язку з активними бойовими діями є виїзд населення та робітників підприємства з м. Лозова та його передмістя, руйнування основних фондів божника, що стало на цей час підставою для зменшення виплат за теплопостачання та додаткові витрати на організацію роботи, а з іншого боку - значне втручання у господарську діяльність Держави за допомогою різних норм права, які зобов`язують божника: надавати теплопостачання споживачам, а саме населенню за цінами, що існували до начала воєнного стану у Україні; забороняють стягнення боргів, нараховувати неустойку, інфляційні, 3% річних, виселення або зупинення у наданні теплопостачання. Усе це обтяжується тим фактом, що Держава надаючи певні гарантії щодо компенсації свого втручання у господарську діяльність божника та фактично ставши один з учасником правовідносин своєчасно не виконує узяті на себе гарантії за Законом України №2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" по перерахунку заборгованості різниці у тарифах та витрати та/або втрат, понесених внаслідок воєнних дій. Отже, немає покращення на фінансовому стані боржника, що підтверджують останні надані до суду фінансові звіти.

Крім того, згідно з Інформації про розподіл коштів, що надходять на небюджетні рахунки/ з небюджетних рахунків теплопостачальних та теплогенеруючих організацій у розрахунковому періоді з січня 2024 року по липень 2025 року можна побачити яким чином розподіляються гроші помісячно. З чого можна зробити висновок, що їх об`єктивно недостатньо для проведення розрахунків не тільки по зобов`язанням зі стягувачем, а і по іншим зобов`язанням, у тому числі і по виплаті заробітної плати, заборгованість по якої склала тільки на 01.12.2024 суму у розмірі 4122000,00 грн.

У свою чергу Виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області у своєму листі №02-13-07/1894 від 12.09.2025 вказує на те, що суб`єктам господарювання, що здійснюють виробництво та/або транспортування, та/або постачання теплової енергії і надають послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води гарантується за Законом України №2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" компенсувати заборгованість з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, послуги з централізованого опалення та витрати та/або втрати, понесені внаслідок воєнних дій.

На цей час заборгованість з різниці в тарифах на теплову енергію значна, якої повністю достатньо для покриття заборгованості за договором постачання природного газу №2001-ПСО(ТКЕ)-32 від 13.10.2022р. Фінансування даних компенсацій повинно здійснюватися за рахунок видатків державного бюджету за цільовим призначенням, що передбачаються Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік".

У відповідності до відповідей Міністерства розвитку громад та територій України №21416/8/10-25 від 22.08.2025 № 23150/8/10-25 від 10.09.2025 № 21416/8/10-25 від 22.08.2025 Харківської обласної воєнної адміністрації № 01-64/8335 від 29.09.2025, № 01-64/7235 від 26.08.2025 на звернення Лозівської міської ради Харківської області та депутата України Павла Сушко в інтересах Лозівської міської ради Харківської області держава у особі Міністерства розвитку громад та територій України та Харківської обласної адміністрації розуміють проблему з розрахунками по теплопостачанню та не виконання гарантованих зобов`язань за Законом України №2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" компенсувати заборгованість з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, послуги з централізованого опалення та витрати та/або втрати, понесені внаслідок воєнних дій. На цей час заборгованість з різниці в тарифах на теплову енергію значна, якої повністю достатньо для покриття заборгованості за договором постачання природного газу та перед іншими кредиторами.

У свою чергу, з метою урегулювання на законодавчому рівні заборгованості за спожитий природний газ, що утворилися у підприємств теплопостачання перед ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" після 01.06.2021, Мінрозвитку було розроблено проєкт Закону "Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання кредиторської заборгованості підприємств тепло-, водопостачання та водовідведення" (далі законопроєкт). 08.05.2024 законопроєкт було схвалено Урядом та 20.05.2024 зареєстровано у Верховній Раді України за № 11273. Однак, у зв`язку із зміною Уряду, законопроєкт листом від 30.07.2025 № 937/8/63-25 повторно внесено Мінрозвитку на розгляд Уряду. Положення законопроєкту передбачають внесення змін, зокрема, до Закону № 1730-VІІІ та Закону України "Про виконавче провадження" в частині: запровадження механізму реструктуризації заборгованості за природний газ, що перевищує обсяг заборгованості з різниці в тарифах; визначення, що обсяг заборгованості за природний газ, що еквівалентний сумі заборгованості з різниці в тарифах, не підлягає стягненню ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та врегульовуватиметься після відшкодування підприємствам заборгованості з різниці в тарифах; встановлення заборони на нарахування пені/штрафних санкцій на обсяг заборгованості за природний газ, що дорівнює обсягу заборгованості з різниці в тарифах; зупинення вчинення виконавчих дій щодо усіх підприємств теплопостачання (не залежно від території здійснення ними діяльності) за кредитором ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" у разі включення підприємств до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Щодо внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.2022 № 812 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії та бюджетним установам", Мінрозвитку інформує, що відповідний проєкт постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19 липня 2022 р. № 812" стосовно зміни відсотків розподілу та перерахування коштів органами Казначейства, а саме з 65/35 відсотків на 60/40 відсотків, було розроблено Міністерством та внесено на розгляд Урядові. Також у проєкті Закону України від 15.09.2025 № 14000 "Про Державний бюджет України на 2026 рік" передбачено видатки у розмірі 15223,2 млн. грн. за рахунок субвенції з загального фонду державного бюджету направити на компенсацію різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, що складається в поточному періоді. Тобто фінансування даних компенсацій повинно здійснюватися за рахунок видатків державного бюджету за цільовим призначенням, що передбачаються Законом України "Про Державний бюджет України на 2026 рік".

Отже, проблема божника по погашенню заборгованості перед стягувачем може бути вирішена шляхом законодавчих змін протягом 2025 - 2026 років.

Також боржник зазначає, що негайне виконання рішення може привести до збільшення суми боргу (додається 10% виконавчого збору та витрати на примусове виконання) та неможливості боржником виплачувати заробітну плату, підтримувати технологічний процес по наданню якісного теплопостачання аж до зупинки діяльності підприємства, яку у подальшому не можна бути відновити без залучення додаткових значних грошових сум.

В кінцевому результаті таке викликає соціальну напруженість серед споживачів, яких обслуговує божник. Крім того надання відстрочення боржнику враховує і його інтереси, тому як примусове стягнення з боржника суми боргу за цією справою не призведе до належного виконання рішення суду, оскільки боржник не зможе надавати якісне теплопостачання споживачам. Як наслідок, населення, у свою чергу, взагалі перестане розраховуватися за отримане теплопостачання, що у подальшому позначиться на розрахунках зі стягувачем, і в результаті буде знаходитися у ще більш гіршому становищі. Адже у разі ініціювання стягувачем банкрутства боржника це тільки призведе до додаткових значних витрат стягувача, але не дасть додаткового позитивного результату.

Погашення заборгованості сьогодні можливо тільки за рахунок: компенсацій (субвенцій) з Державного бюджету на погашення різниці у тарифах, які повинні виділені державою згідно статті 3 Закон України № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування"; можливостей місцевого бюджету Лозівської міської ради про що зазначається у листі №02-13-07/1894 від 12.09.2025.

Викладене вище також вказує, що при тих умовах, у яких зараз працює боржник, вини в тому що він не може своєчасно розрахуватися зі стягувачем не має. Водночас, надання відстрочки не заблокує роботу підприємства, дозволить підприємству отримати оплату заборгованості від споживачів по договорах, що укладені між боржником та іншими контрагентами, з Державного або місцевого бюджету, а також спрямувати його на погашення заборгованості перед стягнувачем, що, в свою чергу, сприятиме настанню реальної можливості виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 16.09.2025 заяву прийнято до розгляду. Розгляд заяви призначено на 06 жовтня 2025 року о 14:00.

16.09.2025 до суду від стягувача надійшли заперечення, в яких останній просить суд у задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду відмовити та зазначає, що боржник повторно звертається до суду з заявою про відстрочення виконання рішення суду, строк відстрочення якого вже спливає. Тобто, відповідач вже скористався своїм правом на відстрочення виконання рішення суду.

Також, стягувач вказує, що оскільки відповідач у добровільному порядку свої зобов`язання по оплаті заборгованості в повному обсязі не виконав, то з метою захисту своїх порушених прав позивач змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення простроченого грошового зобов`язання за договором та штрафних санкцій, як способу захисту свого майнового права та інтересу. В контексті даної справи доводи боржника не є беззаперечними, а надані ним докази є неналежними доказами неплатоспроможності відповідача, оскільки реальний майновий стан та платоспроможність боржника має оцінюватися в сукупності з іншими доказами, зокрема, але не виключно, інформацією про всі розрахунки боржника; доказами відсутності руху коштів по банківських рахунках боржника; доказами про відсутність майна або його недостатності для погашення вимог кредиторів та доказами того, що задоволення вимог без відстрочення виконання рішення приведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами, тощо. Скрутне фінансове становище боржника, наявність у нього кредиторської заборгованості є результатом господарської діяльності відповідача, як самостійного суб`єкта господарювання, а тому вказані обставини не є самостійними та достатніми підставами для беззаперечного відстрочення виконання рішення суду. Введення воєнного стану на території України не свідчить про те, що боржник не може здійснювати господарську діяльність та набувати кошти. Боржник не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники або їх частина, керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частину складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану.

Стягувач вказує, що сам не перебуває в кращому становищі порівняно з боржником, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто такі обставини стосуються обох сторін договору. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами те, що причиною неможливості виконання у строк грошового зобов`язання є обставини, які перебувають поза його волею, а його виконання перетворюється у несправедливо непомірний тягар для відповідача та може спричинити повне зупинення господарської діяльності.

Предметом діяльності стягувача є, зокрема розподіл природного газу, надання інших послуг суб`єктам ринку природного газу на території Харківської, Кіровоградської, Дніпропетровської, Львівської, Київської, Житомирської, Сумської, Вінницької, Івано-Франківської, Миколаївської, Хмельницької, Волинської, Чернігівської, Черкаської, Чернівецької, Рівненської, Тернопільської та Закарпатської областей. Отже, під час експлуатації газорозподільної системи стягувач діє для забезпечення потреб держави Україна, у власності якої перебуває газорозподільна система. Стягувач також є соціально значимим підприємством, яке здійснює ліцензовану господарську діяльність з розподілу природного газу, зокрема забезпечує безперебійне та безпечне функціонування об`єктів газових мереж та обладнання. Надання послуг боржником є "похідним" від послуг з розподілу природного газу, які надаються стягувачем, оскільки здійснення господарської діяльності боржника знаходиться у прямій залежності від роботи газорозподільних мереж, так як саме з газорозподільної системи стягувача надходять до боржника обсяги природного газу, які останній використовує у своїй діяльності.

Відповідно до діючого законодавства України підприємство позивача здійснює надання комунальних послуг (Закону України "Про житлово-комунальні послуги"), відноситься до монополістів відповідно до Закону України «Про природні монополії», здійснює функції підприємства об`єкта критичної інфраструктури (Закон України "Про критичну інфраструктуру"). Харківська філія підприємства позивача здійснює ліцензовану діяльність на території майже всієї адміністративної території Харківської області, до якої входять також і території населених пунктів, які безпосередньо зазнають руйнування внаслідок обстрілів з боку РФ, зокрема Харківський, Чугуївський, Куп`янський райони. Постійні обстріли Харківської області, особливо вищевказаних районів, є загальновідомим фактом і не потребує додаткового доказування, вся інформація міститься у повідомленнях засобів масової інформації.

Внаслідок постійних обстрілів з боку країни-агресора підприємство стягувача зазнає додаткові і непрогнозовані збитки, які обумовлені необхідністю термінової локалізації та ліквідації їх наслідків та проведення ремонтно-налагоджувальних робіт, які направлені на поновлення послуги розподілу природного газу, в першу чергу населенню побутовим споживачам. Так само, як і інші підприємства постачальники комунальних послуг, Харківська філія ТОВ "Газорозподільні мережі України" надає послуги за тарифами, які затверджує Регулятор НКРЕКП і не має іншого джерела доходів. В зв`язку з тим, що тарифи на послуги розподілу природного газу не відповідають фактичним витратам підприємства для здійснення ліцензованої діяльності, підприємство позивача гостро відчуває нестачу обігових коштів в умовах систематичного порушення договірних збов`язань. Заборгованість, яка утворилась, без її оплати є значними збитками для позивача та не погашена вже значний проміжок часу, у зв`язку з чим взагалі відсутні підстави для відстрочення її сплати.

Стягувач зазначає, що надання відстрочки від виконання рішення фактично позбавить позивача будь-яких надходжень грошових коштів від відповідача на виконання рішення суду, чим погіршить фінансовий стан позивача.

Також, слід врахувати, що позивач, як підприємство, що фактично здійснює доставку природного газу підприємствам, вимушене здійснювати заходи із підготовки до опалювального періоду 2025-2026, що потребує значних матеріальних витрат на поточні та капітальні ремонти устаткування та обладнання, які постійно зростають внаслідок ворожих обстрілів з боку РФ, в умовах дефіциту обігових коштів.

Стягувач вважає, що відстрочення виконання рішення суду є способом уникнення відповідальності за порушення господарського зобов`язання. Боржником не надано достатнього обґрунтування дієвості такого заходу, як відстрочення виконання рішення суду.

Стягувач є підприємством критичної інфраструктури, яке забезпечує енергетичну незалежність Харківської області. Позивач під час воєнного стану докладає усіх зусиль для збереження можливості забезпечувати роботу підприємства в нормальному режимі та продовжувати надавати послуги з розподілу природного газу споживачам усіх категорій, у тому числі для об`єктів Міністерства оборони України, госпіталів, захисних споруд та інших об`єктів, що є вкрай необхідними у воєнний час для життєдіяльності регіону; аварійні бригади працюють на безперервній основі, технічний персонал на постійній основі забезпечує аварійне відновлення пошкоджених ділянок газопроводу та забезпечує стале функціонування газопостачання в зоні ліцензованої діяльності. В зоні ліцензованої діяльності стягувача знаходиться більше 400 тис. побутових споживачів, понад 2 тисячі непобутових споживачів, до яких відносяться органи державної влади та місцевого самоврядування, десятки тисяч кілометрів газорозподільних мереж, тисячі одиниць газорозподільного обладнання, тому вкрай важливо для сталого газопостачання усіх споживачів, щоб заходи з утримання газорозподільної системи належно фінансувалися. В той же час, систематичне порушення відповідачем умов договору розподілу природного газу в частині оплати послуг Оператора ГРМ негативно впливає на результати господарської діяльності Харківської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України". Водночас, відстрочення, розстрочення виконання судового рішення на один рік з дня ухвалення такого рішення, суттєво вплине на фінансову стабільність стягувача та, як наслідок цього на стабільність газопостачання на території всієї Харківської області. Отже, стягувач вважає, що боржник не обґрунтував належним чином підстави для задоволення його вимог.

06.10.2025 у судовому засіданні представник боржника підтримав заяву про відстрочення виконання рішення суду та просив суд її задовольнити.

Присутній в судовому засіданні 06.10.2025 представник стягувача проти задоволення заяви заперечував, просив суд відмовити в її задоволенні.

Розглянувши заяву Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області про відстрочення виконання рішення суду від 24.03.2025, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 1 статті 18 ГПК України, також визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року № 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997 року, пункт 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Відповідно до статті 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно до частин 1, 3, 4 статті 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також, серед іншого, враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору та наявність стихійного лиха, інших надзвичайних подій тощо.

Так, вищезазначеними нормами визначено процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду, оскільки у процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Водночас необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 331 ГПК України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений річним терміном відстрочки чи розстрочки виконання рішення з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Суд звертає увагу, що передбачена процесуальним законом можливість відстрочення виконання судового рішення жодним чином не звільняє сторону боржника від виконання взятих на себе зобов`язань та виконання безспірних вимог стягувача.

При цьому, суд враховує, що відповідач, посилаючись на неможливість виконання грошових зобов`язань, не ухиляється від виконання рішення, а лише вказує про тимчасову неможливість виконання рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2025 року.

Відстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 квітня 2018 року у справі № 920/199/16.

Отже, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку розстрочки.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Тому питання щодо надання відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

При цьому, господарське процесуальне законодавство надає суду право відстрочити або розстрочити виконання судового рішення, але розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Разом з тим, положення Господарського процесуального кодексу України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому, суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 такого кодексу. Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, відстрочення судом виконання судового рішення має бути пов`язано з об`єктивними та виключними обставинами, які ускладнюють його вчасне виконання, при цьому, відстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів як стягувача, так і боржника, між цим, оскільки право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист, вирішуючи питання про розстрочення виконання рішення, суд не повинен надавати перевагу жодній із сторін.

Зі змісту заяви КП "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області про відстрочення виконання рішення та доданих документів вбачається, що боржник є підприємством, яке є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, тому як основною метою діяльності боржника є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, є єдиним джерелом теплопостачання в м. Лозова, Лозівський район Харківської області.

Негайне виконання рішення може привести до збільшення суми боргу та неможливості боржником виплачувати заробітну плату, підтримувати технологічний процес по наданню якісного теплопостачання аж до зупинки діяльності підприємства, яку у подальшому не можна бути відновити без залучення додаткових значних грошових сум.

За таких обставин, суд визнає переконливим твердження заявника про існування загрози блокування повноцінної господарської діяльності підприємства при виконанні рішення суду у встановлений строк, тобто існування у боржника обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Також, судом враховуються надані боржником докази щодо наявності заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, заборгованості за виконавчим провадженням не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, фінансові документи (баланси, звіти про фінансові результати діяльності, звіти з праці, звіти про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг теплопостачання, інформації про розподіл коштів, що надходять на небюджетні рахунки/ з небюджетних рахунків теплопостачальних та теплогенеруючих організацій у розрахунковому періоді з січня 2024 року по липень 2025 року, відповіді Міністерства розвитку громад та територій України №21416/8/10-25 від 22.08.2025 № 23150/8/10-25 від 10.09.2025 № 21416/8/10-25 від 22.08.2025 Харківської обласної воєнної адміністрації № 01-64/8335 від 29.09.2025, № 01-64/7235 від 26.08.2025) та проєкт Закону "Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання кредиторської заборгованості підприємств тепло-, водопостачання та водовідведення" № 11273.

Отже, у даному випадку боржник, посилаючись на скрутний фінансовий стан, не ухиляється від виконання судового рішення, а лише вказує про неможливість погашення наявної заборгованості за судовим рішенням перед стягувачем саме на час звернення з відповідною заявою та, що сторони перебувають в однакових умовах військового стану, військова агресія проти України та правовий режим військового стану в країні однаково негативно впливають на обидві сторони даної справи.

Згідно з статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, дослідивши надані до суду документи, що надійшли від боржника до суду саме 06.10.2025 року, суд приходить до висновку про наявність нових підстав для надання відстрочення виконання рішення суду по даній справі, оскільки судом встановлено, що на момент розгляду даної заяви боржником було надано нові документи.

Беручи до уваги заперечення ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України", оцінивши всі наведені обставини та надані боржником до заяви докази, а також, враховуючи нові докази, які надані до суду під час розгляду заяви про відстрочення виконання рішення суду, суд доходить до висновку про наявність обставин, які ускладнюють виконання рішення суду у даній справі та унеможливлюють сплату боржником заборгованості на користь стягувача на теперішній час, що є підставою для відстрочення виконання судового рішення у даній справі.

Також, зважаючи на те, що відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, враховуючи інтереси стягувача, необхідність дотримання розумних строків та забезпечення реального виконання рішення, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення заяви частково та відстрочення виконання рішення суду до 24.02.2026 року.

При цьому, суд відхиляє заперечення стягувача, що відповідач вже скористався своїм правом на відстрочення виконання рішення суду при ухваленні рішення, оскільки діюче процесуальне законодавство не містіть норм щодо повторного звернення до суду з заявою про відстрочення виконання рішення суду, а лише вказівку, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 331 ГПК України), як зазначалось судом вище.

У справі, яка розглядається, боржником надано достатні докази та наведено переконливі аргументи, які свідчать, що його фінансовий стан і зазначені у заяві обставини ускладнюють негайне виконання рішення у даній справі.

За таких обставин, відстрочення виконання рішення для боржника у даному випадку не є інструментом ухилення від виконання рішення, боржник лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, відновити нормальну господарську діяльність з метою забезпечення повного виконання рішення та погашення заборгованості перед позивачем.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви КП "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області про відстрочення виконання рішення суду.

Згідно з частиною 7 статті 331 ГПК України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, постановляється ухвала.

Керуючись статтями 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області про відстрочку виконання рішення суду у справі № 922/4163/24 задовольнити частково.

Відстрочити виконання рішення суду Господарського суду Харківської області від 24 березня 2025 року у справі № 922/4163/24 до 24 лютого 2026 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена, в порядку ст. 255 - 257 ГПК України до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повна ухвала підписана 10 жовтня 2025 року.

Суддя Шарко Л.В.