ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/17033/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В. Г., суддів: Жукова С. В., Огородніка К. М.

за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І.,

представники учасників справи в судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2025

у складі колегії суддів: Станіка С. Р. - головуючого, Остапенка О. М., Сотнікова С. В.

та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2025

у складі судді Івченко А. М.

у справі № 910/17033/23

за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність, -

ВСТАНОВИВ

На розгляд суду постало питання щодо закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи на підставі ч. 11 ст. 126 Кодексу України з процедур банкрутства.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

1. ОСОБА_1 звернулася до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, оскільки неспроможна сплатити борг.

2. 14.12.2023 ухвалою Господарського суду міста Києва відкрито провадження у справі № 910/17033/23 та призначено керуючим реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Белінську Наталію Олександрівну.

3. 12.06.2024 ухвалою Господарського суду міста Києва визнано кредиторами у справі №910/17033/23 по відношенню до фізичної особи ОСОБА_1 :

- Акціонерне товариство "Універсал Банк" на суму 266 669,06 грн, з яких: 6 056 грн - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів; 260 613,06 грн - вимоги другої черги;

- Акціонере товариство "Сенс Банк" (далі - АТ "Сенс Банк", Банк) на суму 236 438,77 грн, з яких: 5 368 витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів; 231 070,77 грн - вимоги другої черги; зобов`язано керуючого реструктуризацією сформувати реєстр вимог кредиторів, оформлений відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства;

зобов`язано керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутись не пізніше 14 днів, з дня постановлення цієї ухвали; керуючому реструктуризацією боржника строк до 12.08.2024 подати до Господарського суду м. Києва рішення кредиторів щодо погодженого плану реструктуризації боргів боржника або рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі; визначено дату проведення судового засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 28.08.2024.

4. 15.08.2024 від АТ "Сенс Банк" до суду першої інстанції надійшло клопотання про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

5. Кредитор АТ "Сенс Банк" у поданому клопотанні зазначає, що арбітражним керуючим Белінською Н. О., згідно з приписами Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) були скликані збори кредиторів, проте станом на сьогодні план реструктуризації боргів боржника не схвалений зборами кредиторів, оскільки боржником на розгляд зборів кредиторів наданий формальний, невиконуваний, необґрунтований, нереальний план реструктуризації боргів, який не відповідає вимогам реструктуризації боргів та не відповідає приписам КУзПБ вцілому. Боржником, всупереч вимог КУзПБ, не надано жодного обґрунтованого доводу стосовно підстав, причин, факторів, що призвели до його неплатоспроможності, боржник посилається на формальні підстави. Запропонований боржницею проект плану реструктуризації передбачає 100% прощення боргів перед всіма кредиторами, що є недопустимим та свідчить про намір боржника уникнути відповідальності.

6. Боржницею не надані відомості про отриманий нею дохід за 2024 рік та дохід родини. Також, відсутні відомості про доходи боржника та членів його сім`ї і про майно, задеклароване такими особами при перетині кордону; про залишок коштів на рахунках/електронних гаманцях боржника.

7. АТ "Сенс Банк" вказує на те, що при наявності заборгованості перед кредитором, боржниця не заявляє про свій намір працевлаштуватись, не надає на розгляд зборів кредиторів, наприклад, оффер із майбутнім роботодавцем, а лише робить все можливе для повного списання боргів.

8. Банк наголошує, боржниця добровільно та самостійно звернулася до банківських установ та оформила кредитне зобов`язання, а виконувати взяті на себе договірні зобов`язання наміру не має.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції ат постанови апеляційного господарського суду

9. 02.04.2025 ухвалою Господарського суду міста Києва у справі № 910/17033/23 клопотання про закриття провадження у справі задоволено. Закрито провадження у справі № 910/17033/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 . Дію мораторію припинено. Припинено повноваження керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Белінської Н. О. У задоволені клопотання про визнання боржника банкрутом - відмовлено.

10. 08.07.2025 постановою Північного апеляційного господарського суду (повний текст постанови підписано 22.07.2025) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2025 у справі № 910/17033/23 - залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2025 у справі № 910/17033/23 - залишено без змін.

11. Судові рішення ухвалені на підставі частини одинадцятої статті 126 КУзПБ та мотивовані тим, що боржник переслідує нелегітимну мету списання боргів перед кредиторами, не виконуючи завдання процедури реструктуризації (боржником не було розроблено та не було надано кредиторам план реструктуризації, який відповідав би вимогами статті 124 КУзПБ та мав би ознаки виконуваності та реальності).

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

12. 11.08.2025 (через підсистему "Електронний суд") ОСОБА_1 подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2025 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2025 у справі № 910/17033/23, а справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

13. Підставами касаційного оскарження скаржниця вказує п. 1, 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України та вважає, що суд апеляційної інстанції:

- неправомірно застосував п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ без врахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного Верховним Судом у постанові від 23.05.2023 у справі № 910/5369/21 та у постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20;

- неправильно застосував ч. 11 ст. 126 КУзПБ без врахування висновку Верховного Суду у постанові від 22.08.2023 у справі № 903/160/22 та постанові Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20 .

- судом апеляційної інстанції не було враховано висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 18.10.2018 у справі № 826/11106/17, від 28.10.2018 у справі № 826/14749/16, від 27.11.2019 у справі № 826/15257/15, від 25.03.2020 у справі №805/4508/16-а, від 20.05.2020 у справі № 809/1031/16, від 31.03.2021 у справі № 620/2520/20, від 19.05.2021 у справі № 210/5129/17, від 20.05.2022 у справі № 340/370/21 та від 27.09.2022 у справі № 320/1510/20 щодо надмірного формалізму при розгляді справі.

14. Скаржниця доводить, що в даному випадку поведінка боржника є відкритою, зрозумілою, чесною щодо кредиторів, своєчасною та добросовісною. Боржник вказує, що майнових активів та доходів для повного погашення кредиторських вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, боржник не має, відновлення платоспроможності шляхом реалізації реструктуризації боргів боржника є неможливим, а відтак і є неможливим розроблення такого плану реструктуризації боргів боржника, який би відповідав сподіванням кредитора.

15. Стверджує, що нею було дотримано вимог КУзПБ щодо надання достовірних та повних відомостей, на підставі яких було відкрито провадження, боржниця добросовісно та повно надала інформацію про свій майновий стан, заповнила декларації та усунула недоліки, викладені керуючим реструктуризацією у Звіті про результати перевірки Декларацій про майновий стан. Боржниця стверджує, що суди не взяли до уваги той факт, що вона працевлаштована, проте наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує соціальну допомогу, отже не має можливості вийти на роботу для покращення свого фінансового становища. Вказує, що у даній справі, боржником було надано проект реструктуризації із врахуванням реального майнового і фінансового стану.

16. На думку скаржника, сам по собі факт недосягнення мети судової процедури реструктуризації боргів не є обов`язковою підставою для припинення реабілітації боржника у справі про відновлення платоспроможності фізичної особи, адже за змістом частини одинадцятої статті 126 КзПБ у такому випадку закриття провадження у справі є лише одним з варіантів вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху справи.

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу

17. 22.09.2025 арбітражним керуючим Белінською Н. О. подано до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вона підтримує доводи касаційної скарги та просить її задовольнити.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

18. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

19. Здійснивши перевірку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновків про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на таке.

20. Частиною другою статті 6 КУзПБ визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури, як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника.

21. В ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд зазначає, зокрема, про: введення процедури реструктуризації боргів боржника; строк підготовки та подання до господарського суду плану реструктуризації боргів боржника, який не може перевищувати трьох місяців з дня проведення підготовчого засідання суду (п. 2, 8 ч. 5 ст. 119 КУзПБ).

22. Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).

23. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 124 КУзПБ у плані реструктуризації боргів боржника зазначаються: 1) обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника; 2) інформація про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення; 3) інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації); 4) інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів; 5) розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів; 6) вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів; 7) розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні; 8) розмір суми, яка щомісяця виділятиметься для погашення наявних у боржника обов`язкових періодичних зобов`язань (виплата аліментів тощо).

24. План реструктуризації боргів боржника може містити положення про: 1) реалізацію в процедурі реструктуризації боргів частини майна боржника, у тому числі того, що є предметом забезпечення, черговість, строки реалізації такого майна та кошти, які планується отримати від його реалізації; 2) зміну способу та порядку виконання зобов`язань, у тому числі розміру та строків погашення боргів; 3) відстрочення чи розстрочення або прощення (списання) боргів чи їх частини; 4) виконання зобов`язань боржника третіми особами, зокрема шляхом укладення договору поруки, гарантії та інших правочинів згідно з цивільним законодавством; 5) інші заходи, спрямовані на покращення майнового стану боржника та задоволення вимог кредиторів (перекваліфікація, працевлаштування тощо) (ч. 3 ст. 124 КУзПБ).

25. Розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника та прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність віднесено до основних завдань зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника. Проведення зборів кредиторів та голосування на них здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб (ч. 2, 3 ст. 123 КУзПБ).

26. Порядок затвердження плану реструктуризації боргів боржника закріплений у ст. 126 КУзПБ, яка передбачає подання керуючим реструктуризацією відповідної заяви протягом трьох днів з дня схвалення зборами кредиторів погодженого з боржником плану реструктуризації боргів, розгляд такої заяви господарським судом протягом 10 днів з для її отримання із заслуховуванням кожного присутнього на засіданні кредитора, який має заперечення щодо плану реструктуризації боргів.

27. Верховний Суд звертає увагу на висновки, викладені в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, які полягають у наступному.

28. Процедура реструктуризації боргів боржника є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

29. Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20 (на яку посилається скаржниця в касаційній скарзі), вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

30. За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).

31. До боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

32. КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема передбачає:

- відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю чи визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років (пункти 3, 4 частини четвертої статті 119 КУзПБ), а також заборону відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи-боржника протягом року з дня закриття такого провадження стосовно того ж боржника з підстав, передбачених частиною сьомою статті 123 КУзПБ;

- закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 частини сьомої статті 123 КУзПБ);

- відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо порушено порядок розроблення та погодження цього плану; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; боржник не погасив борги, що підлягають обов`язковій сплаті згідно з частиною третьою статті 125 КУзПБ або боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 2, 5, 6 частини восьмої статті 126 КУзПБ);

- дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (частина одинадцята статті 126 КУзПБ).

33. Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

34. Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

35. Відповідно до частини одинадцятої статті 126 КУзПБ, якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

36. В постанові від 19.09.2022 у справі № 903/806/20 Верховний Суд також зауважив, що неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів може бути самостійною підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи відповідно до частини одинадцятої статті 126 КУзПБ.

37. Водночас, слід враховувати, що сам по собі факт недосягнення мети судової процедури реструктуризації боргів не є обов`язковою підставою для припинення реабілітації боржника у справі про відновлення платоспроможності фізичної особи, адже за змістом частини одинадцятої статті 126 КУзПБ у такому випадку закриття провадження у справі про неплатоспроможність є лише одним з варіантів вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху такої справи, поряд з визнанням боржника банкрутом та переходом до процедури погашення його боргів.

38. Водночас очевидним є те, що неподання до господарського суду протягом трьох місяців з введення процедури реструктуризації боргів погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника може бути зумовлене як недобросовісною поведінкою боржника, так і неналежною реалізацією кредиторами власних правомочностей.

39. За таких обставин однією з процесуальних гарантій захисту інтересів сторін та ухвалення справедливого рішення за частиною одинадцятою статті 126 КУЗПБ є закріплена у цій нормі дискреція господарського суду - можливість обрати з двох варіантів рішення (про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність) такий, що є найбільш оптимальним у правових і фактичних умовах вирішення конкретної справи, з урахуванням принципів добросовісної поведінки боржника, неналежної реалізації кредиторами власних правомочностей та судового контролю у відносинах неплатоспроможності, а також відповідно до основної мети провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

40. Щодо застосування частини одинадцятої статті 126 КУзПБ Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20 сформував висновок, за яким у випадку неподання до господарського суду протягом трьох місяців погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника, суд, через призму судового контролю, повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях/бездіяльності кредиторів, за інших обставин - у діях/бездіяльності боржника, при цьому враховуючи добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність.

41. У розвиток цієї правової позиції Верховний Суд у справі №903/806/20 наголосив, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

42. Такими обставинами можуть бути, серед іншого ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.

43. Таким чином, хоча КУзПБ докладно не регламентує закінчення процедури реструктуризації боргів боржника, проте за приписами пункту 8 частини п`ятої статті 119, частини одинадцятої статті 126 цього Кодексу визначено строк, три місяці з дня введення процедури реструктуризації боргів, протягом якого, але не пізніше строків установлених законом і судом, сторони мають здійснити свої права та обов`язки задля узгодження плану реструктуризації боргів боржника, у разі якщо господарський суд раніше не дійде висновку про наявність підстав для переходу до наступної судової процедури або закриття провадження у справі, зокрема відповідно до частини сьомої, пункту 2 частини восьмої статті 123 КУзПБ.

44. Верховний Суд зауважує, що приписи частини одинадцятої статті 126 та частини першої статті 130 КУзПБ у їх системному зв`язку є послідовністю процесуальних засобів, де дискреція господарського суду у вирішенні питання про перехід до наступної судової процедури чи закриття провадження у справі за частиною одинадцятою статті 126 КУзПБ є основним процесуальним інструментом, що застосовується крізь призму судового контролю та відповідно до мети провадження про неплатоспроможність фізичної особи, а частина перша статті 130 КУзПБ формалізує початок судової процедури погашення боргів боржника та є спеціальною процесуальною гарантією для добросовісного боржника у разі зволікання зборів кредиторів із прийняттям рішення щодо плану реструктуризації його боргів (наведені вище висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20).

45. У цій справі, як встановлено судами попередніх інстанцій, проект плану реструктуризації, який боржником запропоновано до погодження - передбачає 100% прощення боргів перед всіма кредиторами. Разом з тим боржником не зазначено обставини, які спричинили неплатоспроможність, не обґрунтовано природу і причини неплатоспроможності та не надано інформацію щодо витрачання (спрямування) коштів, отриманих від кредиторів. Натомість в цій частині плану було наведено формальні відомості про те, що причиною неплатоспроможності нібито є скрутне фінансове становище, відсутність стабільного середньомісячного доходу.

46. У постанові від 13.05.2025 у справі № 904/3275/23 Верховний Суд зауважив на тому, що процедура неплатоспроможності фізичної особи не є процедурою списання боргів, в цій процедурі необхідно дотримуватись балансу інтересів та враховувати правомірні очікування кредиторів.

47. Проте, як з`ясували суди, План реструктуризації у цій справі вказує на ознаки ухилення боржника від виконання зобов`язань, який фактично має на меті не реструктуризацію боргів перед кредитором боржника, як передбачає закон (стаття 124 КУзПБ), а фактичне списання заборгованості перед кредитором та свідчить про зловживання боржником правом на доступ до суду зі зверненням із заявою про неплатоспроможність, ігнорування ним мети і завдань процедури реструктуризації боргів.

48. Отже зважаючи на те, що боржником запропоновано нереальний, невиконуваний плану реструктуризації, Верховний Суд вважає, що судами попередніх інстанцій правильно застосовано положення ч. 11 ст. 126 КУзПБ та ухвалено у межах дискреційних повноважень суду законне та обґрунтоване судове рішення про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

49. Доводи касаційної скарги про порушення судами першої та апеляційної інстанції ст. 123, 126 КУзПБ та про неврахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах при ухваленні оскаржуваних судових рішень колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки скаржник фактично лише цитує загальні висновки Верховного Суду і не обґрунтовує та не конкретизує, в чому полягає невідповідність висновків судів попередніх інстанцій висновкам Верховного Суду.

50. Посилання скаржника носять суто декларативний характер і не свідчать про неправильне застосування судами попередніх інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права у цій справі, натомість зводяться до незгоди з наданою судами оцінкою доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів і обставин, що виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції в силу вимог ст. 300 ГПК України.

51. Суд також відхиляє доводи касаційної скарги про неврахування висновків Верховного Суду щодо недопустимості надмірного формалізму під час розгляду справи, оскільки скаржниця не навела обставин, які б свідчили про допущений судами надмірний формалізм під час розгляду цієї справи, а постанови Верховного Суду на які посилається скаржниця ухвалені за інших фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій у кожній конкретній справі.

52. Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржувані у цій справі постанова та ухвала судів попередніх інстанцій ухвалені відповідно до фактичних обставин справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для їх зміни або скасування відсутні, а доводи касаційної скарги не підтвердилися.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

53. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що рішення та постанова у справі прийняті з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

54. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а прийняті у справі постанова Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2025 та ухвала Господарського суду міста Києва від 02.04.2025 - залишенню без змін.

Г. Судові витрати

Оскільки ухвалою Верховного Суду від 28.08.2025 ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору, Верховний Суд не здійснює його розподіл.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2025 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2025 у справі № 910/17033/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді С. Жуков

К. Огороднік