РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.10.2025Справа № 910/9889/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (площа Івана Франка, 5, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код 40538421)

до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (вул. Кирпоноса, буд. 10/8, м. Київ, 03190; ідентифікаційний код 31731838)

про стягнення 148 576, 27 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі за текстом - КП «Київтеплоенерго», Позивач) з позовом до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (далі за текстом - КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», Відповідач) про стягнення 148 576, 27 грн заборгованості, яка складається із боргу за спожиту теплову енергію - 79 322, 97 грн, інфляційних втрат - 53 384, 36 грн, 3 % річних - 15 868, 94 грн.

В обґрунтування заявленого позову, Позивач вказує, що за наслідком укладання договору № 601-18 від 11.10.2018 ним набуто право вимоги до Відповідача в частині стягнення боргу за спожиту теплову енергію за період березень 2016 - травень 2018 на суму 79 322, 97 грн.

Оскільки Відповідачем не сплачено заборгованість в добровільному порядку Позивачем додатково здійснено нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що в сукупності стало підставою для звернення до суду з позовом.

2. Стислий виклад заперечень Відповідача

Із поданого Відповідачем відзиву на позовну заяву вбачається, що ним заперечуються заявлені вимоги оскільки теплова енергія у спірний період ним не споживалась.

Відповідач стверджує, що Позивачем не доводено перебування у користуванні Відповідача нежитлових приміщень за адресою м. Київ, вул. Пушкінська, 24Б, а відтак заявлена до стягнення сума є необґрунтованою по відношенню до нього.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

27.08.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

04.09.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

09.09.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив.

Судом встановлено, що відзив на позовну заяву Позивачем отримано 28.08.2025 в силу чого відповідь на відзив на позовну заяву мала бути подана у строк до 02.09.2025.

Оскільки відповідь на відзив на позовну заяву Позивачем подано до канцелярії Господарського суду міста Києва 04.09.2025 без клопотання про поновлення процесуального строку з обґрунтуванням поважності причин його пропуску, така заява по суті залишається судом без розгляду в силу приписів частини 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України).

Приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

11.10.2018 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (найменування якого змінене на Акціонерне товариство «К.Енерго»), як кредитором, та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», як новим кредитором, укладено договір № 601-18 про відступлення права вимоги (цесії).

За умовами пункту 1.1 договору № 601-18 від 11.10.2018 кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01.05.2018 теплової енергії (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням (судовими рішеннями)) як такий, що підлягає стягненню з споживача (споживачів) на загальну суму 497 554 936,91 грн станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення цього договору та коригувань платежів (пункт 1.1 договору цесії).

Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається в додатку № 1 до цього договору. Всі права вимоги переходять від кредитора до нового кредитора в момент підписання сторонами додатку № 1 до цього договору (пункт 1.2 договору № 601-18 від 11.10.2018).

З укладенням цього договору кредитор відступає, новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, інфляційних нарахувань, судових витрат, витрат, пов`язаних з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-яких інших без виключень та обмежень), що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення цього договору та/або можуть бути нараховані та/або можуть виникнути після укладення цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії за договорами та споживачами, які зазначені у додатку № 1 до цього договору. Відступлення прав вимоги за додатковими грошовими зобов`язаннями (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, втрати від інфляції, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень) до основних грошових зобов`язань, які вже є предметом судового розгляду або вже підтверджені судовими рішеннями як такі, що підлягають стягненню з споживача (споживачів), визначаються окремим договором (пункт 1.3 договору № 601-18 від 11.10.208).

Пунктом 2.1 договору № 601-18 від 11.10.2018 передбачено, що в рахунок оплати за відступлене право вимоги за цим договором на суму 497 554 936,91 грн новий кредитор прийняв 497 554 936,91 грн боргових зобов`язань кредитора перед Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що становить частину суми боргового зобов`язання за мировою угодою, затвердженою ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 у справі № 910/7807/18.

Відповідно до пункту 3.1.1 договору № 601-18 від 11.10.2018 сторони договору підтверджують, що на дату підписання додатку № 1 до цього договору за актами прийому-передачі кредитор передав новому кредитору оригінали або засвідчені належним чином копії документів, які підтверджують право вимоги, що відступається, а також інші документи та інформацію (але в будь-якому випадку без виключень та обмежень договори та/або будь-яка первинна документація, яка підтверджує стан розрахунків споживача із кредитором, електронні інформаційні реєстри, бази, розрахунки позовних вимог, що заявлені до стягнення зі споживачів у судових спорах, рішення за результатами розгляду яких на дату укладання цього договору не прийняті, акти звіряння розрахунків).

Згідно з витягом з додатку № 1 до договору цесії Позивач прийняв право вимоги до Відповідача на суму 79 322, 97 грн за номером договору (особового рахунку № 1533018-01).

Листом від 08.04.2019 № 1/5-1533018-01 Позивач повідомив Відповідача про зміну сторони кредитора.

З метою підтвердження існування у Відповідача заборгованості в розмірі 79 322, 97 грн Позивачем надано угоду від 13.09.2021, в пункті 2 та 3 яких зазначено, що споживач (КП «ЦОС Шевченківського району») підтверджує набуття КП «Київтеплоенерго» права вимоги за договором відступлення на суму 91 360 280, 63 грн згідно Додатку № 1 та підтверджує право вимоги Позивача в цій частині.

Пунктом 4 вказаної угоди сторонами також погоджено, що права за договором цесії в частині відступленого права вимоги перейшло до Позивача, на підтвердження чого сторонами підписано акт звіряння взаємних розрахунків (Додаток № 2 до угоди).

Судом встановлено, що Додатком № 1 до угоди закріплено перелік комунальних підприємств, що підтверджують заборгованість за спожиту теплову енергію, право вимоги яких відступлене на користь КП «Київтеплоенерго» за договором відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 № 601-18.

Пунктом 8 вказаного переліку закріплено, що борг КП «ЦОС Шевченківського району» за особовим рахунком № 1533018-01 становить 79 322, 97 грн.

Крім того, як вірно звертає увагу суду Відповідач, такий Перелік містить графу про розмір боргу станом на 01.05.2025, при тому, що Додаток № 1 мав би укладатися сторонами в момент укладення угоди від 13.09.2021.

Також, Позивачем надано акт звіряння станом на 01.04.2021, в якому відсутня відмітка про те, що він є Додатком № до угоди від 13.09.2021, водночас таким актом зафіксовано визнання КП «ЦОС Шевченківського району» за особовим рахунком № 1533018-01 заборгованості 79 322, 97 грн.

З метою підтвердження розміру заявленої до стягнення заборгованості Позивачем до справи надано розрахунок основного боргу, з якого вбачається, що сума 79 322, 97 грн. складається за послуги Позивача з постачання теплової енергії Відповідачу за період з березня 2016 по травень 2018 за адресою м. Київ, вул. Пушкінська, 24Б.

При цьому, судом встановлено, що Відповідачем оплата вартості теплової енергії за спірний період жодного разу не здійснювалась.

Також Позивачем у якості доказів надано:

- рахунок - фактуру № 1533018-01/2025-6 від 30.06.2025 на суму 79 322, 97 грн та акт звіряння розрахунків від 30.06.2025 на суму 79 322, 97 грн, які не підписані КП «Київтеплоенерго» та не містять доказів направлення Відповідачу;

- облікові картки за вищевказаний період; довідки про нарахування теплової енергії за вищевказаний період; корінці нарядів на підключення, відключення теплової енергії за період 2016-2018 роки; відомості про споживання теплової енергії за адресою м. Київ, вул. Пушкінська, 24Б.;

- акт № 2-8017 про прийняття теплового вузла обліку за адресою: вул. Пушкінська, 24 Б;

- акт прийняття теплового вузла обліку № 2-8017 від 10.02.2017;

- акт комплексного обстеження житлового будинку та нежитлових приміщень від 15.11.2017 № 2/11-67/2.

У якості підтвердження перебування на балансі Відповідача нежитлового приміщення за адресою м. Київ, вул. Пушкінська, 24Б Позивачем надано розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.02.2024 № 61 «Про закріплення нежитлових приміщень» за Комунальним підприємством «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», пунктом 1 якого визначено, що за КП «ЦОС Шевченківського району» закріплено на праві господарського відання наступні нежитлові приміщення (згідно з додатком): вул. Естонська, 5; вул. Лук`янівська, 5; вул. Олени Теліги, 9; вул. Тургенівська, 35-А, вул. Щусєва, 10 А.

22.03.2024 Позивач звертався до Відповідача з вимогою № 4/04.11/3624 про сплату боргу, зокрема в частині суми 79 322, 97 грн.

З поміж викладеного, заперечуючи щодо задоволення позову Відповідач посилається на те, що Позивачем не надано доказів перебування у його користуванні (господарському віданні) у спірний період нежитлових приміщень за адресою м. Київ, вул. Пушкінська, 24Б, до яких здійснювалося постачання теплової енергії в період з березня 2016 по травень 2018, стягнення заборгованості за який є предметом даного спору.

Крім того, Відповідач звертає увагу суду на те, що у наданих Позивачем корінцях споживачем зазначено КП «ЦОС Шевченківського району» не через те, що Відповідач був споживачем послуг як такий, а через те, що підприємство у ті роки було обслуговуючою організацією, яка на підставі договору з ПАТ «Київенерго» надавало послуги по абонентському обслуговуванню.

Згідно доводів Відповідача він неодноразово повідомляв Позивача про те, що приміщення за адресою м. Київ, вул. Пушкінська, 24Б не перебуває у його користуванні чи власності.

Докази такого повідомлення містяться в матеріалах справи (лист від 29.06.2023 № 02/111, від 03.04.2019 № 02/35, від 26.05.2020 № 02/59).

Також Відповідач звертає увагу суду на те, що з наданого Позивачем Акту прийняття теплового вузла обліку № 2-8017 від 10.02.2017 вбачається, що він не підписувався Відповідачем, а підписантом від сторони відповідального представника споживача вказано КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району».

Що стосується Акту комплексного обстеження житлового будинку та нежитлових приміщень від 15.11.2017 № 2/11-67/2 Відповідач вказує, що такий акт не містить жодної інформації про наявність приміщення за КП «ЦОС Шевченківського району». Натомість в такому акті зазначено перелік вбудованих нежитлових приміщень, які підключені від загальнобудинкової системи теплопостачання: 1. ОСОБА_1 , загальна та опалювальна площа її приміщення вказана 42,2 м2, 2. Рада ветеранів (Керуюча компанія УЖФ Шевченківського району») загальна та опалювальна площа її приміщення вказана 140,0 м2.

В сукупності зазначеного, Відповідач стверджує про відсутність підстав для задоволення позову.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина 1 статті 513 ЦК України).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.

Відповідно до частини 2 статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (частина 2 статті 517 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 2 статті 518 Цивільного кодексу України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

З правових конструкції відповідних правових норм випливають як обов`язки нового кредитора у зобов`язанні, зокрема, на нового кредитора покладається обов`язок повідомити боржника про перехід прав у зобов`язанні, оскільки в протилежному випадку новий кредитор несе ризик настання для себе різного роду несприятливих правових наслідків, так і права боржника у такому зобов`язанні, за якими, боржник має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором, не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні або виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що в порушення норм законодавства Відповідач не вносив плату за отриману за період з березень 2016 - травень 2018 року включно теплову енергію, в результаті чого, за твердженням Позивача, у Відповідача утворилась заборгованість, яка станом на дату укладання договору цесії становить 79 322, 97 грн.

Послуга з постачання теплової енергії в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є комунальною послугою, надання якої повинно здійснюватися виключно на договірних засадах (частина 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

З досліджених судом доказів, встановлено, що Позивачем до матеріалів справи не надано жодних доказів укладення між відповідачем та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (найменування якого змінене на Акціонерне товариство «К.Енерго») договору про постачання теплової енергії, а сума боргу фіксується лише у додатках до угоди від 13.09.2021, додаток № 1 до якого не може бути прийнятий судом у якості належного доказу в силу зазначення в ньому інформації станом на травень 2025 в той час як додаток мав би бути підписаний 13.09.2021.

Відтак, такий доказ викликає у суду сумніви щодо його достовірності та належності.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (абзац 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання»).

З огляду на викладене, відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє споживача від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 922/4239/16 та у постанові Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 922/2790/17.

В силу зазначеного, звертаючись до суду з даним позовом Позивач повинен довести факт постачання теплової енергії у спірний період Відповідачу до його приміщення Відповідача за адресою м. Київ, вул. Пушкінська, 24Б.

Однак, як встановлено судом вище, належні докази перебування у користуванні чи власності Відповідача приміщення (частини приміщення) за адресою м. Київ, вул. Пушкінська, 24Б у період з березня 2016 по травень 2018 Позивачем не надано, а враховуючи не здійснення Відповідачем жодної оплати суд дійшов висновку, що такі послуги останнім не споживалися в силу чого обов`язок з їх оплати у сторони відсутній.

При цьому судом враховано, що у наданих корінцях нарядів про включення та відключення (початок / кінець опалювального сезонів) у графі «адреса абонента» вказано, що таке постачання здійснюється до житлового будинку в силу чого споживачами таких послуг є його мешканці/власники квартир, а до опалення підключався відповідно весь будинок за адресою м. Київ, вул. Пушкінська, 24Б, в якому встановлено один загальнобудинковий прилад обліку згідно Акту № 2/11-67/2 від 15.11.2027.

Враховуючи неможливість виокремлення частки Відповідача, суд не вбачає можливості встановити факт споживання ним теплової енергії у заявленому до стягненні розмірі.

Крім того, такі корінців нарядів № 1299 від 12.10.2016, № 314 від 01.04.2017, № 396 від 17.10.2017 та № 1770 від 04.04.2018 не містять підпису представника Відповідача, а від імені споживача факт підключення та відключення зафіксовано головним інженером ВОП «Михайлівська» Тихим В.О., підпис якого також міститься на Акті приймання теплового вузла обліку № 2-8017 від 10.02.2017.

Будь-яких інших доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог щодо існування у Відповідача заборгованості з внесення платежів за постачання теплової енергії за період 2016-2018 роки Позивачем до суду не надано.

З огляду на встановлення судом факту відсутності суми основного боргу не вбачається підстав для стягнення з Відповідача нарахувань, проведених на підставі статті 625 ЦК України.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

В сукупності зазначеного, враховуючи наявні в матеріалах справи докази та виходячи з наведених вище норм процесуального законодавства, суд дійшов висновку про недоведеність Позивачем належними та допустимими доказами того, що Відповідач є споживачем за фактично надані послуги з постачання теплової енергії за спірний період в силу чого позов не підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Позивача та йому не відшкодовуються.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - відмовити.

2. Витрати по сплату судового збору Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - не відшкодовуються.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 13.10.2025

Суддя Антон ПУКАС