УХВАЛА

м. Київ

06.10.2025Справа № 910/9714/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про закриття провадження у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

про стягнення 9540,23 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про стягнення 9540,23 грн. відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як страховик винної у ДТП особи, не відшкодував позивачу в повному обсязі шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

01.10.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України у зв`язку зі сплатою відповідачем заборгованості в повному обсязі. Також позивач просив стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору.

02.10.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли відзив на позовну заяву та заява про закриття провадження у справі. У відзиві на позовну заяву відповідач наголосив, що ним сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 9540,23 грн., на підтвердження чого долучено копію платіжної інструкції № 00149241 від 29.09.2025 року.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Із матеріалів справи слідує, що після звернення позивача з даним позовом до суду відповідачем сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 9540,23грн., що становить предмет розгляду в даній справі.

Отже, предмет спору між сторонами наразі відсутній, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Щодо заяви позивача про покладення на відповідача витрат зі сплати судового збору на підставі частини 9 статті 129, частини 3 статті 130 ГПК України, суд зауважує наступне.

Згідно з частиною 9 статті 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до частини 3 статті 130 ГПК України в разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Частиною 4 статті 231 ГПК України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

У постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 903/181/19, від 06.09.2021 у справі № 910/8775/20 вказано, що в частині 9 статті 129 ГПК України йдеться про здійснення розподілу судових витрат між сторонами у справі у разі вирішення спору по суті. Водночас, така норма не застосовується, якщо Закон України "Про судовий збір" у такому випадку передбачає повернення судового збору з Державного бюджету України.

Одночасно суд вважає помилковим посилання позивача на частину 3 статті 130 ГПК України, оскільки остання застосовується в разі відмови позивача від позову, про що позивачем відповідна заява не подавалася.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для покладення на відповідача витрат позивача по сплаті судового збору, оскільки судовий збір підлягає поверненню позивачу за його клопотанням на підставі пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

З огляду на те, що позивач клопотання на підставі статті 7 Закону України "Про судовий збір" про повернення з державного бюджету судового збору не заявляв, підстави для його повернення наразі відсутні.

Керуючись статтями 129, 231, 233, 235 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі № 910/9714/24 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Дата підписання: 06.10.2025 року.

Суддя К.В. Полякова