ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2025 Справа № 914/979/25

Господарський суд Львівської області у складі судді Мазовіти А.Б. за участю секретаря судового засідання Тимцан Я.А., розглянув матеріали позовної заяви

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», м. Київ

до відповідача: Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич, Львівська область

про стягнення 48 866 875,41 грн

за участю представників:

від позивача: Верхацький І.В. - адвокат;

від відповідача: Мелько Л.М. - представник

Обставини розгляду справи.

28.03.2025 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», м. Київ до Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич, Львівська область про стягнення 48 866 875,41 грн.

Ухвалою від 31.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.04.2025.

Ухвалою суду від 28.04.2025 підготовче засідання відкладено на 22.05.2025.

20.05.2025 через канцелярію суду від Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради надійшла заява про відстрочення виконання рішення суду (вх. №2175/25 від 20.05.2025).

21.05.2025 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» надійшли заперечення на заяву про відстрочення виконання рішення суду (вх. №13505/25 від 21.05.2025).

Ухвалою від 22.05.2025 суд продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів, відклав підготовче засідання на 16.06.2025.

10.06.2025 через канцелярію суду від Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради надійшли додаткові пояснення (вх. №15411/25 від 10.06.2025).

В підготовчому засіданні 16.06.2025 було оголошено перерву до 03.07.2025.

01.07.2025 через канцелярію суду від Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (вх. №2831/25 від 01.07.2025).

01.07.2025 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі (вх. №17592/25 від 01.07.2025).

З огляду на те, що за результатами підготовчого провадження було вирішено усі необхідні завдання, сторонами зазначено, що ними подані усі докази, які доводять обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, суд ухвалою від 03.07.2025 відмовив в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 17.07.2025.

14.07.2025 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» надійшли письмові пояснення щодо часткового погашення заборгованості (вх. №18694/25 від 14.07.2025).

В судовому засіданні 17.07.2025 було оголошено перерву до 28.08.2025.

25.08.2025 через канцелярію суду від Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради надійшли додаткові пояснення (вх. №22201/25 від 25.08.2025).

В судовому засіданні 28.08.2025 було оголошено перерву до 18.09.2025.

16.09.2025 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» надійшли письмові пояснення щодо часткового погашення заборгованості (вх. №24486/25 від 16.09.2025).

17.09.2025 через канцелярію суду від Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради надійшли письмові пояснення щодо часткового погашення заборгованості (вх. №24602/25 від 17.09.2025).

Заяв про відвід суду не поступало.

Суть спору та правова позиція сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем 11.10.2022 було укладено договір №7302-ПСО(ТКЕ)-21 постачання природного газу, на виконання умов якого протягом листопада 2022 - квітня 2023 відповідачу було передано у власність природний газ на загальну суму 59 955 057,03 грн. Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого газу виконав частково, заборгованість становила 48 866 875,41 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає до стягнення з відповідача, становить 48 866 875,41 грн.

В судових засіданнях представник відповідач підтвердив наявність заборгованості відповідача перед позивачем. З огляду на складне фінансове становище, відповідач просив відстрочити виконання рішення суду на 12 місяців.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне.

11.10.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (постачальник) та Комунальним підприємством «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради (споживач) було укладено договір №7302-ПСО(ТКЕ)-21 постачання природного газу (далі - договір).

За цим договором постачальник (позивач) зобов`язувався поставити споживачеві (відповідачу), який є виробником теплової енергії в розумінні пп. 1) пункту 4 Положення, природний газ, а споживач зобов`язувався прийняти його та оплатити на умовах цього договору (п. 1.1. договору).

09.01.2023, 03.03.2023, 04.04.2023 сторони уклали додаткові угоди №1-№3, якими внесли зміни до договору.

Згідно п. 3.5 договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

На виконання умов договору, позивач протягом листопада 2022 - квітня 2023 передав у власність відповідачу природний газ на загальну суму 59 955 057,03 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 30.11.2022, 31.12.2022, 31.01.2023, 28.02.2023, 31.03.2023, 30.04.2023.

Відповідно до п. 5.1. договору споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку:

- 70 відсотків вартості фактично переданого відповідно до акту/актів приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;

- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту/актів приймання-передачі природний газ - до 15 числа (виключно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70 відсотків грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

Відповідач частково оплатив вартість послуг на суму 11 088 181,62 грн, що підтверджується випискою з рахунку.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо оплати вартості газу, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 48 866 875,41 грн основного боргу.

Протягом розгляду справи відповідач оплатив вартість природного газу у розмірі 6 465 010,20 грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи поясненнями сторін.

Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною другою статті 714 ЦК України передбачено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач свої зобов`язання щодо передачі природного газу за договором виконав повністю, що підтверджується долученими до матеріалів справи актами приймання-передачі природного газу від 30.11.2022, 31.12.2022, 31.01.2023, 28.02.2023, 31.03.2023, 30.04.2023, які підписані уповноваженими представниками сторін, підписи скріплені печатками.

Зважаючи на наведене, відповідачем не спростовано факт поставки природного газу протягом листопада 2022 - квітня 2023 на загальну суму 59 955 057,03 грн згідно актів приймання-передачі природного газу, копії яких долучені до матеріалів справи.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 5 ст. 626 ЦК України, договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов`язання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення суми боргу, оскільки одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Як встановлено судом, відповідачем після відкриття провадження у даній справі було частково сплачено основний борг у розмірі 6 465 010,20 грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи поясненнями сторін.

За таких обставин, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 6 465 010,20 грн у зв`язку з відсутністю предмету спору в цій частині згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Розглянувши заяву про відстрочення виконання рішення суду, суд прийшов до висновку, що подана заява про відстрочення виконання рішення суду задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 331 ГПК України).

Згідно ч. 4 ст. 331 ГПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, відстрочка або розстрочка виконання рішення допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи. Отже, господарський суд не зобов`язаний задовольняти заяву про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Питання задоволення заяви сторони у справі про розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Виходячи із наведеного, законодавець, у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, тобто, виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Вирішуючи питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суд повинен встановлювати матеріальні інтереси обох сторін.

Кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища.

Судом встановлено, що прострочення виникло з вини боржника, несвоєчасна сплата заборгованості порушує матеріальні інтереси позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг».

Суд вважає за необхідне зазначити, що боржник не позбавлений права звернутися безпосередньо до стягувача із заявою про реструктуризацію заборгованості, яка виникла по договору, розстрочку, відстрочку сплати заборгованості.

Викладені боржником у заяві доводи стосуються наслідків, які можуть настати після виконання рішення суду, не мають достовірного характеру та ґрунтуються на його припущеннях.

В той же час заявником не обґрунтовано винятковості обставин, що ускладнюють виконання рішення суду у справі №914/979/25 чи роблять таке виконання неможливим, не подано жодних доказів, які б могли бути підставою для розстрочення виконання рішення суду, клопотань про витребування відповідних доказів заявником не подавалося.

Також заявником не доведено, що ті обставини, які, на його думку, унеможливлюють виконання рішення суду на момент розгляду заяви про розстрочку, зміняться в майбутньому після можливого відстрочення та нададуть йому змогу виконати рішення в повному обсязі.

Відсутність у боржника грошових коштів не може свідчити про неможливість виконання рішення суду з огляду на існування інших, крім звернення стягнення на грошові кошти, способів виконання рішення суду, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 96 ЦК України юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.

Заявником не наведено жодних доводів та доказів того, що ним вживаються та чи вживатимуться на майбутнє заходи щодо покращення результатів господарської діяльності, поповнення обігових коштів, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами, а загальна сума заборгованості, яка підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення частково, складає 42 401 865,21 грн основного боргу. В частині стягнення 6 465 010,20 грн основного боргу провадження у справі закрити.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, що його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Беручи до уваги те, що судом закрито провадження у справі в частині стягнення 6 465 010,20 грн основного боргу, судовий збір пропорційно цій частині позовних вимог підлягатиме поверненню позивачеві за ухвалою суду у випадку подання відповідного клопотання.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326, 327 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич, вул. Індустріальна, буд. 1А, Львівська область (ідентифікаційний код 05445563) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1 (ідентифікаційний код 42399676) 42 401 865,21 грн основного боргу, 508 821,46 грн судового збору.

3. В частині стягнення 6 465 010,20 грн основного боргу провадження у справі закрити.

4. Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29.09.2025.

Суддя Мазовіта А.Б.