ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.10.2025 Справа № 917/50/24

Суддя Кльопов І.Г., розглянувши

заяву ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про забезпечення доказів по справі № 917/50/24

за позовною заявою Виконуючого обов`язки керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області, вул. Незалежності, 64А, смт. Диканька, Полтавський район, Полтавська область, 38500 в інтересах держави в особі Зіньківської міської ради, вул. Воздвиженська, 40, м. Зіньків, Полтавський район, Полтавська область, 38100

до 1. ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

2. Фермерського господарства "Чорноземи Зіньківщини", вул. Гагаріна, 22, оф. 159, м. Бровари, Київська область, 07400

про визнання недійсними договорів оренди землі, скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельних ділянок,

установив:

У провадженні Господарського суду Полтавської області перебуває справа № 917/50/24 за позовом Виконуючого обов`язки керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області, смт. Диканька в інтересах держави в особі Зіньківської міської ради до 1. ОСОБА_1 , с. Удовиченки та 2. Фермерського господарства "Чорноземи Зіньківщини", м. Бровари про визнання недійсними договорів оренди землі, скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельних ділянок

Від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення доказів. Відповідач у даній заяві просить суд витребувати від Зіньківської міської ради оригінали договорів від 19.02.2024 № 74, від 15.01.2025 № 6 про правничу допомогу, укладені між Зіньківською міською радою та Адвокатським об"єднанням "Адвос" та копії даних договорів для долучення до матеріалів справи.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення доказів заявник звертає увагу на те, що адвокат Сідліченко В.В. (АО "Адвос") здійснює представництво інтересів позивача в особі Зінківської міської ради з початку відкриття провадження у цій справі без належних на те повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є: допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія (ч. 2, 4 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частини 1 статті 111 Господарського процесуального кодексу України у заяві про забезпечення доказів зазначаються, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, це насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому і ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Зі змісту ст. 110, 111 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що суд забезпечує докази якщо: 1) є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений; 2) збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Отже, необхідною умовою для забезпечення доказів є наявність підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Таким чином, забезпечення доказів - це механізм збору доказів, що гарантує збереження доказів, необхідних для підтвердження певних обставин у справі. Водночас збереження доказів зумовлене існуванням обставин, які свідчать про можливу втрату таких доказів або ускладнення чи неможливість їх подання.

Заходи забезпечення доказів вживаються судом саме з метою збереження доказу, на який посилається учасник справи, та запобіганню неможливому або утрудненому поданню учасником справи такого доказу до суду у майбутньому для доведення обґрунтованості своєї правової позиції, тому такі заходи спрямовані на недопущення знищення чи втрати доказів.

Крім цього, забезпечення доказів надає додаткову гарантію не лише збереження доказів, а й їх дослідження судом, позаяк застосовується з метою запобігання настанню негативних наслідків, тобто вжиття судом невідкладних заходів до закріплення у визначеному процесуальному порядку фактичних даних з метою використання їх як доказів при розгляді господарських справ.

Вжиття заходів забезпечення доказів є обґрунтованим лише у разі, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Обов`язок обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів покладається саме на заявника.

Заяву про забезпечення доказів відрізняє від звичайного клопотання про витребування доказу те, що у ній необхідно вказати на ті обставини, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим. Саме ці обставини зумовлюють необхідність забезпечення доказів, щоб вони все-таки змогли бути використані для з`ясування обставин у справі.

В даному випадку, заявником не наведено обґрунтувань щодо існування підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, об`єктивних фактів на підтвердження того, що докази про забезпечення яких порушує питання заявник, не будуть збережені в майбутньому, у заяві не наведено.

Заявником належними і допустимими доказами не доведено існування обставин, які б свідчили, що засіб доказування може бути втрачений чи спотворений або подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, як обов`язкової умови для забезпечення доказів в порядку ст. 110 Господарського процесуального кодексу України.

Зі змісту заяви про забезпечення доказів слідує, що вона за своєю правовою природою має характер не забезпечення певного доказу з метою унеможливлення його втрати або уникнення ситуації, коли згодом подання такого доказу буде утруднене чи унеможливлене, а фактично є заявою про витребування доказів, що не узгоджується зі змістом статті 110 Господарського процесуального кодексу України та не відповідає способам забезпечення доказів, визначеним частиною 2 вказаної статті.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення доказів задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 110-112, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена відповідно до ст.255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Повна ухвала підписана: 08.10.2025

Суддя Кльопов І.Г.