РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.10.2025Справа № 910/6229/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАЛІТЕТ-ПЛЮС"

до Державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО"

про стягнення 5 065 515,60 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

О.Ю. Мороз

Представники:

від позивача - Журкевич М.В.;

від відповідача - Фартушна В.Л.;

від третьої особи - не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КВАЛІТЕТ-ПЛЮС" (далі - позивач, ТОВ "КВАЛІТЕТ-ПЛЮС") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" (далі - відповідач, ДП "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ") про стягнення 5 065 515,60 грн, з яких: 4 087 351,98 грн заборгованість за основним зобов`язанням, 245 924,50 грн 3 % річних, 732 239,12 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань з оплати поставленої позивачем у період з березня по серпень 2022 року та у вересні, жовтні, грудні 2022 року електричної енергії за "зеленим тарифом" на підставі Договору № 15533/01 від 31.08.2018, з урахуванням Додаткової угоди № 57/01 від 27.06.2019 до даного договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 позовну заяву ТОВ "КВАЛІТЕТ-ПЛЮС" залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

27.05.2025 позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2025 прийнято позовну заяву ТОВ "КВАЛІТЕТ-ПЛЮС" до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/6229/25, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 14.07.2025 о 12:00 год.

19.06.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

20.06.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

03.07.2025 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

11.07.2025 до суду від відповідача надійшла заява про залучення Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

У підготовче засідання, призначене на 14.07.2025 з`явилися представники позивача та відповідача.

У підготовчому засіданні 14.07.2025 суд долучив до матеріалів справи заяви по суті справи та з процесуальних питань.

У підготовчому засіданні 14.07.2025 здійснювався розгляд заяви відповідача про залучення Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

Представник відповідача підтримав дане клопотання, а представник позивача просив суд відмовити у задоволенні даного клопотання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2025 продовжено строк підготовчого провадження за ініціативою суду на тридцять днів; залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" (далі - третя особа, НЕК "УКРЕНЕРГО"), відкладено підготовче засідання на 11.08.25 о 09:40 год.

17.07.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про приєднання доказів направлення документів третій особі.

24.07.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів направлення документів третій особі.

25.07.2025 до суду від третьої особи надійшли пояснення по справі, згідно яких третя особа також просила суд здійснювати розгляд справи без участі представників третьої особи.

У підготовче засідання, призначене на 11.08.2025, з`явилися представники позивача та відповідача. Представник третьої особи не з`явився.

Суд долучив до матеріалів справи, подані учасниками справи заяви по суті справи та з процесуальних питань.

У підготовчому засіданні, призначеному на 11.08.2025, суд вчинив дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 15.09.2025 о 11:00 год.

У судове засідання, призначене на 15.09.2025, з`явилися представники позивача та відповідача та вільний слухач. Представник третьої особи не з`явився.

У судовому засіданні, призначеному на 15.09.2025, судом оголошено перерву до 29.09.2025 о 10:20.

29.09.2025 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення щодо правовідносин сторін у справі з урахуванням висновків Верховного Суду у справах № 910/5971/24, № 910/11212/24, № 910/9950/24.

У судове засідання, призначене на 29.09.2025, з`явились представники позивача та відповідача. Представник третьої особи не з`явився.

Судове засідання, призначене на 29.09.2025 не відбулося внаслідок технічного збою в роботі захищеної системи відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua/), якою забезпечувалась аудіо- та відео-фіксація судового засідання, тому провести судове засідання у даній справі не виявилося за можливе.

Наведене підтверджується актом Відділу захисту інформації, адміністрування баз даних та інформаційних технологій Господарського суду міста Києва від 29.09.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2025 призначено судове засідання на 06.10.2025 о 09:20 год.

У судове засідання, призначене на 06.10.2025, з`явились представники позивача та відповідача. Представник третьої особи не з`явився.

У судовому засіданні 06.10.2025 здійснювався розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

У судовому засіданні 06.10.2025 судом заслухане вступне слово представників сторін.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував позовні вимоги.

У судовому засіданні 06.10.2025 здійснювалось з`ясування обставини справи та дослідження доказів, після чого суд перейшов до судових дебатів, у яких представники позивача та відповідача виступили з промовою (заключним словом).

Після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та оголосив перерву для проголошення рішення.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 06.10.2025 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши в судовому засіданні докази, якими сторони обґрунтовували відповідні обставини, суд

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КВАЛІТЕТ-ПЛЮС" (далі - ТОВ "КВАЛІТЕТ-ПЛЮС", позивач) здійснює господарську діяльність з виробництва електричної енергії на підставі ліцензії № 1332 від 02.11.2017 з виробництва електричної енергії, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, або Регулятор).

Постановою НКРЕКП № 116 від 30.01.2018 установлено ТОВ "КВАЛІТЕТ-ПЛЮС" "зелений" тариф на електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії, до 01 січня 2030 року.

31.08.2018 між Державним підприємством "Енергоринок" та ТОВ "КВАЛІТЕТ-ПЛЮС" укладено Договір № 15533/01 (далі - Договір), за яким ТОВ "КВАЛІТЕТ-ПЛЮС" зобов`язалось продавати, а Державне підприємство "Енергоринок" зобов`язалось купувати електричну енергію, вироблену ТОВ "КВАЛІТЕТ-ПЛЮС", та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору.

27.06.2019 між Державним підприємством "Енергоринок" (далі - ДЕП), Державним підприємством "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" (далі - гарантований покупець, ДП "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ") та ТОВ "КВАЛІТЕТ-ПЛЮС" (далі - виробник за "зеленим тарифом") укладено Додаткову угоду № 57/01 від 27.06.2019 до Договору (далі - Додаткова угода) сторони дійшли згоди в преамбулі Договору слова "Державне підприємство "Енергоринок" замінити на слова "Державне підприємство "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" та статті 1-10 Договору замінити статтями 1-8 в новій редакції.

Відповідно до п. 2.1 Договору (тут і далі - в редакції Додаткової угоди) сторони визнають свої зобов`язання згідно з Законом України "Про ринок електричної енергії", Порядком купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженим постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641 (далі - Порядок), Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 307, та керуються їх положеннями та положеннями законодавства України при виконання цього Договору.

Згідно з п. 2.3 Договору виробник за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію виробника в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця за встановленим йому "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.

Відповідно до п. 2.4 Договору сторони погодили, що виробник за "зеленим" тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за "зеленим" тарифом встановлені НКРЕКП, у національній валюті України.

Пунктом 2.5 Договору передбачено, що вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробника за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці за "зеленим" тарифом.

Обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку.

Розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок виробника за "зеленим" тарифом, з урахуванням ПДВ (п. 3.2 Договору).

Пунктом 3.3 Договору встановлено, що оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробника за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця здійснюється відповідно до положень глави 10 Порядку.

Пунктом 4.5 Договору встановлено, що гарантований покупець зобов`язаний: 1) купувати у виробника за "зеленим" тарифом вироблену електричну енергію, за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб; 2) у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у виробника за "зеленим" тарифом електричну енергію.

У пункті 7.4 Договору сторони узгодили, що якщо виробник за "зеленим" тарифом є суб`єктом господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії та Регулятор вже встановив "зелений" тариф виробнику, Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє на строк дії "зеленого" тарифу (до 01 січня 2030 року).

Позивач в обґрунтування позовних вимог у позовній заяві послався на те, що на виконання умов Договору у період з березня по серпень 2022 року поставив відповідачу (ДП "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ") електричну енергію за "зеленим тарифом" на загальну суму 5 271 166,82 грн, що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії (підписані та скріплені печатками сторін) та актами коригування (підписані сторонами із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису), а саме:

- за березень 2022 року - акт купівлі-продажу електроенергії від 31.03.2022 на суму 626 465, 45 грн;

- за квітень 2022 року - акт купівлі-продажу електроенергії від 30.04.2022 на суму 635 710, 28 грн;

- за травень 2022 року - акт купівлі-продажу електроенергії від 31.05.2022 на суму 1 039 215, 14 грн;

- за червень 2022 року - акт купівлі-продажу електроенергії від 30.06.2022 на суму 1 077 592, 31 грн;

- за липень 2022 року - акт купівлі-продажу електроенергії від 31.07.2022 на суму 1 039 143, 20 грн, акт коригування від 16.05.2024 до акту купівлі-продажу електроенергії за липень 2022 на суму 6 818,60 грн;

- за серпень 2022 року - акт купівлі-продажу електроенергії від 31.08.2022 на суму 840 705, 35 грн, акт коригування від 17.05.2024 до акту купівлі-продажу електроенергії за серпень 2022 на суму 5 516,49 грн (а.с. 70, 71, 73-76 т. 1).

Враховуючи п. 10.1, 10.4 Порядку (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірної заборгованості за березень - серпень 2022 року), позивач зазначив, що відповідач був зобов`язаний здійснювати оплату в кожному розрахунковому місяці за куплену електричну енергію у позивача у три етапи: перший - до 15 числа (включно) розрахункового місяця, другий - до 25 числа (включно) розрахункового місяця, третій (остаточний) - протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення НКРЕКП розміру вартості послуги.

НКРЕКП постановами від 09.09.2022 № 1117 (оприлюднено 12.09.2022), від 20.09.2022 № 1190 (оприлюднено 21.09.2022) та від 14.03.2023 № 473 (оприлюднено 15.03.2023) затвердила розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії за "зеленим" тарифом", наданої ДП "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" у період з березня по серпень 2022 року (а.с. 102, 104, 105 т. 1).

Отже, як вважає позивач, відповідач був зобов`язаний провести з позивачем остаточний розрахунок за поставку електричної енергії за березень - серпень 2022 року - у строк до 20.03.2023 (включно), а з 21.03.2023 починається прострочення оплати поставленої електричної енергії за вищенаведеними актами.

Проте, як зазначив позивач, відповідач оплатив поставлену електричну енергію за "зеленим" тарифом за березень - серпень 2022 року лише частково у загальній сумі 1 487 943,11 грн, що підтверджується платіжними інструкціями, долученими до позовної заяви (а.с. 48-60 т. 1).

Позивач стверджує, що станом на час складання позову розмір заборгованості відповідача за актами купівлі-продажу електроенергії за березень - серпень 2022 року становить 3 783 223,71 грн, а саме:

- за актом купівлі-продажу електроенергії за березень 2022 року від 31.03.2022 - у розмірі 527 091,73 грн;

- за актом купівлі-продажу електроенергії за квітень 2022 року від 30.04.2022 - у розмірі 321 888,64 грн;

- за актом купівлі-продажу електроенергії за травень 2022 року від 31.05.2022 - у розмірі 874 368,60 грн;

- за актом купівлі-продажу електроенергії за червень 2022 року від 30.06.2022 - у розмірі 829 327,54 грн;

- за актом купівлі-продажу електроенергії за липень 2022 року від 31.07.2022 - у розмірі 746 816,37 грн;

- за актом купівлі-продажу електроенергії за серпень 2022 року від 31.08.2022 - у розмірі 483 730,83 грн.

З огляду те, що відповідачем допущено прострочення оплати поставленої у період з березня по серпень 2022 року електричної енергії за "зеленим" тарифом, позивач нарахував відповідачу 237 565,72 грн 3% річних та 690 715,68 грн інфляційних втрат за період з 21.03.2023 по 23.04.2025.

Позивач також зазначив, у вересні, жовтні та грудні 2022 року поставив відповідачу електричну енергію за "зеленим тарифом" на загальну суму 1 174 020,43 грн, що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії (підписані та скріплені печатками сторін) та актом коригування (підписаний сторонами із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису), а саме:

- за вересень 2022 року - акт купівлі-продажу електроенергії від 30.09.2022 на суму 534 777,55 грн, акт коригування від 30.04.2024 до акту купівлі-продажу електроенергії за вересень 2022 на суму 3 509,07 грн.;

- за жовтень 2022 року - акт купівлі-продажу електроенергії від 31.10.2022 на суму 543 466,81 грн;

- за грудень 2022 року - акт купівлі-продажу електроенергії від 31.12.2022 на суму 92 267,00 грн (а.с. 69, 72, 73 т. 1).

НКРЕКП постановою від 08.05.2024 № 896 (оприлюднено 10.05.2024) затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ", зокрема, у грудні 2022 року.

НКРЕКП постановою від 15.05.2024 № 946 (оприлюднено 16.05.2024) затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ", зокрема, у вересні 2022 року, жовтні 2022 року.

Враховуючи п. 11.4 Порядку (у редакції постанови НКРЕКП від 24.01.2024 №178), позивач вважає, що відповідач був зобов`язаний провести з позивачем остаточний розрахунок:

- за поставлену електричну енергію у грудні 2022 року - у строк до 17.05.2024 (включно) а з 18.05.2024 починається прострочення оплати поставленої електричної енергії за актом купівлі-продажу електроенергії за грудень 2022 року;

- за поставлену електричну енергію у вересні та жовтні 2022 року - у строк до 23.05.2024 (включно) а з 24.05.2024 починається прострочення оплати поставленої електричної енергії за актами купівлі-продажу електроенергії за вересень 2022 року, жовтень 2022 року.

Проте, як зазначив позивач, відповідач оплатив поставлену позивачем у вересні, жовтні та грудні 2022 року електричну енергію за "зеленим" тарифом лише частково у загальній сумі 869 892,16 грн, що підтверджується платіжними інструкціями, долученими до позовної заяви (а.с. 61-68 т. 1).

Позивач стверджує, що станом на час складання позову розмір заборгованості відповідача за актами купівлі-продажу електроенергії за вересень, жовтень, грудень 2022 року становить 304 128,27 грн, а саме:

- за актом купівлі-продажу електроенергії за вересень 2022 року від 30.09.2022 - у розмірі 191 718,38 грн;

- за актом купівлі-продажу електроенергії за жовтень 2022 року від 31.10.2022 - у розмірі 100 615,14 грн;

- за актом купівлі-продажу електроенергії за грудень 2022 року від 31.12.2022 - у розмірі 11 794,75 грн;

З огляду те, що відповідачем допущено прострочення оплати поставленої у вересні, жовтні та грудні 2022 року електричної енергії за "зеленим" тарифом, позивач нарахував відповідачу 8 358,78 грн 3% річних та 41 523,44 грн інфляційних втрат за період з 24.05.2024 по 23.04.2025.

За наведених обставин, позивач звернувся з даним позовом до суду, згідно якого просить суд стягнути відповідача 5 065 515,60 грн грн, з яких: 4 087 351,98 грн основного боргу (3 783 223,71 грн + 304 128,27 грн), 245 924,50 грн 3 % річних (237 565,72 грн + 8 358,78 грн), 732 239,12 грн інфляційних втрат (690 715,68 грн + 41 523,44 грн).

Відповідач у відзиві на позов заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на таке:

- з урахуванням часу затвердження НКРЕКП послуги, на спірні правовідносини поширюються положення Порядку в редакції, яка діє з 26.01.2024, відтак розрахунок платежів та порядок їх здійснення між гарантованим покупцем та продавцями за "зеленим" тарифом унормований главою 11 Порядку, а не главою 10, як вказує позивач;

- посилаючись п. 11.4 Порядку (в редакції постанови НКРЕКП від 24.01.2024 № 178), відповідач стверджує, що при здійсненні розрахунку щодо оплати 100% вартості відпущеної продавцям за "зеленим" тарифом електричної енергії відносно кожного попереднього розрахункового періоду, гарантованим покупцем підлягає врахуванню, окрім суми сплачених авансових платежів за відповідний розрахунковий період, також розмір перерахованих коштів від ОСП (оператора системи передачі, яким є НЕК "УКРЕНЕРГО"), за укладеним з ним договором;

- між ДП "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" та НЕК "УКРЕНЕРГО" укладено Договір № 0414-09051/52/01 від 26.06.2019 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, який на даний час є діючим;

- за доводами відповідача, наявність заборгованості ОСП перед гарантованим покупцем щодо наданої у розрахунковому місяці послуги виключає виникнення зобов`язання гарантованого покупця з оплати вартості відпущеної продавцям за "зеленим" тарифом електричної енергії попереднього розрахункового місяця в частині, пропорційній до розміру заборгованості НЕК "УКРЕНЕРГО" перед гарантованим покупцем за послугу в такому місці;

- відтак відповідач вважає, що оскільки за розрахункові місяці вересень-грудень 2022 року та січень - грудень 2024 року НЕК "УКРЕНЕРГО" не сплатило послугу за Договором № 0414-09051/52/01 від 26.06.2019 в повному обсязі, зобов`язання гарантованого покупця перед позивачем за вказані розрахункові періоди у розумінні ч. 1 ст. 530 ЦК України не виникли;

- відповідач зазначив, що оскільки станом на 04.06.2025 позивач має перед відповідачем заборгованість за Договором про участь у балансуючій групі гарантованого покупця від 14.02.2024 № 1988/07/24 у розмірі 1 450 465,77 грн, з яких: 1 443 819,88 грн за послугу з відшкодування частки відшкодування вартості небалансу електричної енергії балансуючої групи гарантованого покупця; 6 645,89 грн за послугу з відшкодування вартості відхилення, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 450 465,77 грн не підлягають задоволенню в силу положень підпункту 12 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" (у редакції постанови НКРЕКП від 03.04.2024 № 652), згідно яких гарантований покупець має право зменшити рівень розрахунків із продавцем за "зеленим" тарифом" на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення;

- відповідач вважає неправомірним нарахування відповідачу 3% річних та інфляційних втрат, оскільки обрана позивачем база нарахування не відповідає різниці мж вартістю поставленої електричної енергії та сукупним розміром здійснених оплат, з тексту позовної заяви не можливо встановити дату, з якої позивач розпочав та якою завершив розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, такі розрахунки не можуть розглядатися як обгрунтовані;

- відповідач вважає, що оскільки за висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/4439/23 до часу втрати чинності наказу Міністерства енергетики України № 206 від 15.06.2022, а саме до 01.05.2024, законодавством України були встановлені обмеження щодо розміру коштів, що підлягали сплаті виробникам відновлювальних джерел енергії, то відсутні правові підстав для застосування до відповідача наслідків, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України;

- відповідач також зазначив, що у разі відхилення доводів відповідача про відсутність підстав для стягнення залишку оплати за електричну енергію, з метою дотримання розумного та оптимального балансу інтересів як позивача, так і відповідача, а також державних інтересів, запобіганню настанню негативних наслідків для сторін, розмір заявлених до стягнення відсотків річних та інфляційних втрат має бути зменшений судом до мінімально можливого, враховуючи при цьому: ступінь добровільного виконання гарантованим покупцем основного зобов`язання; наявності особливостей правового регулювання порядку виконання гарантованим покупцем зобов`язань з купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом; здійснення розрахунків з позивачем належним чином, у точній відповідності до регуляторних актів; захищеність прав та інтересів позивача, пов`язаних із знеціненням гривні внаслідок інфляційних процесів, відповідними державними гарантіями та особливим, у порівнянні із встановленим статтею 625 ЦК України, порядком щоквартально перерахунку "зеленого" тарифу; відсутність доказів завдання позивачеві збитків у заявленому до стягнення розмірі нарахувань за статтею 625 ЦК України; складний фінансовий стан відповідача, зумовлений наявністю значної дебіторської заборгованості; тяжкі наслідки для підприємств енергетичного сектору країни, в т.ч. для гарантованого покупця, зумовлені воєнними діями на території України, - відповідач вважає, що у разі відхилення доводів відповідача про відсутність підстав для стягнення залишку оплати за електричну енергію, з метою дотримання розумного та оптимального балансу інтересів як позивача, так і відповідача, а також державних інтересів, запобіганню настанню негативних наслідків для сторін, розмір заявлених до стягнення відсотків річних та інфляційних втрат має бути зменшений судом до мінімально можливого.

Позивач у відповіді на відзив заперечив посилання відповідача на те, що зобов`язання гарантованого покупця перед позивачем не виникали, у зв`язку з тим, що НЕК "УКРЕНЕРГО" не здійснило повної оплати послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел. Позивач зазначив, що факт наявності боргу НЕК "УКРЕНЕРГО" перед відповідачем не є підставою для невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем.

Позивач заперечив проти тверджень відповідача про зменшення розрахунків на суму 1 450 465,77 грн. Позивач зазначив, що положення абзацу 3 підпункту 13 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції постанови НКРЕКП від 03.04.2024 № 652) не містить процедури реалізації гарантованим покупцем права на зменшення рівня розрахунків та посилань на відповідні норми законодавства, наведене положення не передбачає автоматичного зменшення розрахунків, а лише надає гарантованому покупцеві право на такі дії, яке має бути реалізовано відповідно до належної процедури та у межах законодавства. Крім того, відповідач не звертався до позивача з повідомленням або будь-яким іншим документом про зменшення розрахунків на суму 1 450 465,77 грн, відповідачем не було зроблено заяву про зарахування зустрічних вимог та не було дотримано вимог, які ставлять для здійснення такого зарахування, зокрема щодо безспірності вимог, що зараховуються. Водночас наведене положення жодним чином не звільняє відповідача від обов`язку своєчасної оплати придбаної у позивача електричної енергії. Крім того, відсутні докази внесення змін до Договору в частині встановлення порядку проведення відповідних розрахунків, тоді як саме Договором регулюються відносини його учасників.

Позивач зауважив, що здійснив розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат за період прострочення відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором обгрунтовано та належним чином.

Позивач наголосив, що накази Міністерства енергетики України від 28.03.2022 № 140 та від 15.06.2022 № 206 не змінювали терміну виникнення грошових зобов`язань перед позивачем. Дані накази не впливають на право позивача здійснювати розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за весь період прострочення відповідача.

Позивач зазначив, що відсутні будь-які підстави для зменшення суми 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку, доказів свого скрутного матеріального стану або інших тяжких та виняткових обставин, які можуть виникнути у разі задоволення позову та відмови суду у зменшенні штрафних санкцій, крім того, 3% річних не підлягають зменшенню у силу Закону, передбачені статтею 625 ЦК України інфляційні втрати та 3% річних не є штрафними санкціями.

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив просив суд повністю відмовити у задоволенні позову. Відповідач вважає, що позивачем проігноровано положення п. 11.4 Порядку (в редакції з 26.01.2024), у якому, на думку відповідача, наведено алгоритм розрахунків за електричну енергію перед виробниками за "зеленим" тарифом, який залежить від рівня виконання ОСП грошових зобов`язань перед гарантованим покупцем за надану послугу за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Відповідач вважає, що позивачем не вірно трактуються положення підпункту 12 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції постанови НКРЕКП від 03.04.2024 № 652), відповідно до яких гарантований покупець має право зменшити рівень розрахунків із продавцем за "зеленим" тарифом" на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення. Позивач безпідставно вважає, що наведені положення можуть розглядатись як взаємозалік. Враховуючи існуючий борг позивача перед відповідачем за Договором про участь у балансуючій групі гарантованого покупця від 14.02.2024 № 1988/07/24 в силу положень підпункту 12 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 450 465,77 грн задоволенню не підлягають.

Відповідач не визнає факт прострочення грошового зобов`язання оскільки він при оплаті вартості електроенергії за укладеним Договором діяв і діє в рамках чинного законодавства, яке регулює правовідносини сторін на ринку електричної енергії, а отже прострочення грошового зобов`язання відсутнє як таке. Відсутність прострочення відповідача є підставою для відмови у позові в цілому як за вимогами про стягнення заборгованості, так і за вимогами про стягнення 3% річних та нарахованої інфляційної складової на суму боргу.

На твердження відповідача, позивачем при зверненні з позовною заявою до суду не враховано низку платежів, здійснених до пред`явлення позову. Обрана позивачем база нарахування не враховує фактичні розрахунки між позивачем та відповідачем протягом спірного періоду.

Відповідач стверджує про наявність підстав для зменшення судом розміру заявлених до стягнення відсотків річних та інфляційних втрат до мінімального можливого.

Третя особа (НЕК "УКРЕНЕРГО") у наданих суду поясненнях зазначила, що при оплаті послуги сторони мають враховувати дату затвердження НКРЕКП розміру її вартості. Третя особа звернула увагу, що між позивачем та НЕК "УКРЕНЕРГО" не укладено жодних договорів, згідно умов яких останній несе обов`язок по оплаті коштів за купівлю електричної енергії у виробників за "зеленим" тарифом, взаємовідносини відповідача з третіми особами не можуть вплинути на дотримання ним вимог укладеного між позивачем та відповідачем Договору, у зв`язку з чим відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями НЕК "УКРЕНЕРГО" і виконанням зобов`язань відповідача перед позивачем.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ч. 2 ст. 714 ЦК України).

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами (ч. 3 ст. 714 ЦК України).

Частинами 1 та 2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 662 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до частини 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З огляду на встановлений ст. 204 ЦК України принцип презумпції правомірності правочину, суд приймає укладений між сторонами Договір № 1295/01 від 16.12.2019 як належну підставу, у розумінні норм статті 11 ЦК України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Спір у даній справі виник у зв`язку з несплатою відповідачем у повному обсязі поставленої позивачем за Договором у період з березня по жовтень 2022 року та у вересні, жовтні, грудні 2022 року електричної енергії за "зеленим" тарифом.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України, Закону України "Про ринок електричної енергії", Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою від 26.04.2019 №641, із змінами (далі - Порядок).

Закон України "Про ринок електричної енергії" визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Відповідно до п. 10, 16, 72 ч. 1 ст. 1 Закон України "Про ринок електричної енергії" (тут і далі - у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) виробник електричної енергії (далі - виробник) - суб`єкт господарювання, який здійснює виробництво електричної енергії; гарантований покупець електричної енергії (далі - гарантований покупець) - суб`єкт господарювання, що відповідно до цього Закону зобов`язаний купувати електричну енергію у виробників, яким встановлено "зелений" тариф, а також у виробників за аукціонною ціною та виконувати інші функції, визначені законодавством; Регулятор - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно з ч. 2 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено "зелений" тариф, або у суб`єктів господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм "зеленим" тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування "зеленого" тарифу або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. При цьому у кожному розрахунковому періоді (місяці) обсяг відпуску електричної енергії, виробленої на об`єкті електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" купівля-продаж такої електричної енергії за "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього здійснюється на підставі двостороннього договору між виробником або споживачем, якому встановлено "зелений" тариф, та гарантованим покупцем. Такий договір укладається на підставі типового договору купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом. Типова форма договору купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом затверджується Регулятором. Договір купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом укладається між гарантованим покупцем та виробником або споживачем, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями) на весь строк дії "зеленого" тарифу.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" гарантований покупець здійснює оплату електричної енергії, купленої за "зеленим" тарифом та за аукціонною ціною, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами.

Відповідно до п. 3.3 Договору встановлено, що оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробника за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці здійснюється відповідно до положень глави 10 Порядку.

Пунктом 10.1 Порядку (тут і далі - у редакції, яка діяла на момент оприлюднення постанов НКРЕКП, якими затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії за "зеленим" тарифом", наданої ДП "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" у період з березня по серпень 2022 року) встановлено, що до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої адміністратором комерційного обліку (АКО), підписаної кваліфікованим електронним підписом (КЕП) уповноваженої особи, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Якщо надходження оперативних даних щодо обсягу товарної продукції за перші 10 та 20 днів розрахункового місяця від АКО припадає на день здійснення авансового платежу та/або на вихідний день, то оплата платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати здійснюється впродовж двох робочих днів після отримання даних.

Пунктом 10.4 Порядку (у редакції, яка діяла на момент оприлюднення постанов НКРЕКП, якими затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії за "зеленим" тарифом", наданої ДП "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" у період з березня по серпень 2022 року) передбачено, що після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів. У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії продавець здійснює таку оплату протягом двох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного КЕП уповноваженої особи акта купівлі-продажу.

Пунктом 11.4 Порядку (в редакції постанови НКРЕКП від 24.01.2024 № 178, яка діяла на момент оприлюднення постанов НКРЕКП, якими затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії за "зеленим" тарифом", наданої ДП "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" у вересні, жовтні, грудні 2022 року) гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за "зеленим" тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці. При визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за "зеленим" тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію гарантованим покупцем, зокрема враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за "зеленим" тарифом шляхом здійснення авансових платежів, та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до Договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, на виконання умов Договору позивач у період з березня по серпень 2022 року поставив відповідачу електричну енергію за "зеленим тарифом" на загальну суму 5 271 166,82 грн, що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії (підписані та скріплені печатками сторін) та актами коригування (підписані сторонами із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису) (а.с. 70, 71, 73-76 т. 1).

Також судом встановлено, що у вересні, жовтні та грудні 2022 року поставив відповідачу електричну енергію за "зеленим тарифом" на загальну суму 1 174 020,43 грн, що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії (підписані та скріплені печатками сторін) та актом коригування (підписаний сторонами із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису) (а.с. 69, 72, 73 т. 1).

Постановою НКРЕКП від 09.09.2022 № 1117 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" у січні - травні, липні, жовтні 2021 року та у лютому - червні 2022 року (дата оприлюднення на офіційному вебсайті Регулятора 12.09.2022).

Постановою НКРЕКП від 20.09.2022 № 1190 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" у липні 2022 року (дата оприлюднення на офіційному вебсайті Регулятора 21.09.2022).

Постановою НКРЕКП від 14.03.2023 № 473 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" у серпні 2022 року (дата оприлюднення на офіційному вебсайті Регулятора 15.03.2023).

Постановою НКРЕКП від 15.05.2024 № 946 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" у вересні 2022 року, у жовтні 2022 року, у листопаді 2022 року, у жовтні 2023 року (дата оприлюднення на офіційному вебсайті Регулятора 16.05.2024).

Постановою НКРЕКП від 08.05.2024 № 896 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" у грудні 2022 року, у березні - червні 2023 року та у листопаді та грудні 2023 року (дата оприлюднення на офіційному вебсайті Регулятора 10.05.2024).

З огляду на встановлені умови Договору, положення Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою від 26.04.2019 №641 (в редакції до та після 26.01.2024), враховуючи зазначені вище Постанови НКРЕКП, відповідач був зобов`язаний здійснити 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів протягом трьох/п`яти робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, а саме: за березень - червень 2022 року - у строк до 15.09.2022 (включно); за липень 2022 року - у строк до 26.09.2022 (включно); за серпень 2022 року - у строк до 20.03.2023 (включно), за вересень, жовтень 2022 року - у строк до 23.05.2024 (включно), за грудень 2022 року - у строк до 17.05.2024 (включно).

При цьому суд критично оцінює твердження відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що з урахуванням часу затвердження НКРЕКП послуги, на спірні правовідносини поширюються виключно положення Порядку в редакції, яка діє з 26.01.2024. Як встановлено судом, враховуючи дати оприлюднення постанов НКРЕКП щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, до правовідносин сторін щодо заборгованості за період березень - серпень 2022 року підлягають застосуванню положення Порядку в редакції до 26.01.2024, а щодо заборгованості за період вересень, жовтень, грудень 2022 року - положення Порядку в редакції після 26.01.2024

Станом на час розгляду справи по суті погоджений сторонами строк оплати за електричну енергію за "зеленим" тарифом, поставлену у період березень-серпень, вересень, жовтень, грудень 2022 року, є таким, що настав, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором, з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат на загальну суму 2 357 835,27 грн (а.с. 48-68 т. 1), становить 4 087 351,98 грн, з яких: 3 783 223,71 грн - заборгованість за період березень - серпень 2022 року, 304 128,27 грн - заборгованість за вересень, жовтень, грудень 2022 року.

Твердження відповідача про те, що позивачем при зверненні з позовною заявою до суду не враховано низки платежів, здійснених до пред`явлення позову, судом відхиляються як безпідставні, оскільки відповідачем не зазначено, які саме платежі не були враховані позивачем, а рівно не надано жодних доказів, які б підтверджували здійснення відповідачем часткових розрахунків у спірний період, у сумах більших, ніж зазначено позивачем.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилався на те, що зобов`язання гарантованого покупця перед позивачем не виникли, у зв`язку з тим, що НЕК "УКРЕНЕРГО" не сплатило у повному обсязі вартість послуг гарантованого покупця із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел. Такі посилання відповідача судом відхиляються як безпідставні, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення відповідача від виконання своїх договірних зобов`язань, у тому числі, в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості обсягу електричної енергії за "зеленим тарифом", отриманої у березні - серпні, вересні, жовтні та грудні 2022 року. Факт наявності боргу НЕК "УКРЕНЕРГО" не може звільняти відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати купленої у позивача електричної енергії, оскільки вказані обставини не визначені нормами закону як такі, що звільняють від виконання зобов`язання. Ані умовами Договору, ані положеннями п. 11.4 Порядку (в редакції постанови НКРЕКП від 24.01.2024 № 178) обов`язок гарантованого покупця з оплати вартості купленої у виробника електричної енергії не ставиться в залежність від виконання НЕК "УКРЕНЕРГО" своїх зобов`язань перед гарантованим покупцем, тому недодержання своїх обов`язків НЕК "УКРЕНЕРГО" не є підставою для звільнення відповідача від виконання своїх договірних зобов`язань з оплати вартості обсягу купленої електричної енергії за "зеленим" тарифом.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог в частині стягнення 1 450 465,77 грн (заборгованості позивача за Договором про участь у балансуючій групі гарантованого покупця від 14.02.2024 № 1988/07/24, з яких: 1 443 819,88 грн за послугу з відшкодування частки відшкодування вартості небалансу електричної енергії балансуючої групи гарантованого покупця; 6 645,89 грн за послугу з відшкодування вартості відхилення), відповідач посилався на положення абзацу 3 підпункту 12 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (в редакції постанови НКРЕКП від 03.04.2024 № 652), згідно яких гарантований покупець має право зменшити рівень розрахунків із продавцем за "зеленим" тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення. При цьому відповідач зазначив, що згідно постанови НКРЕКП від 28.06.2024 № 1231 "Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року № 332" підпункт 6 виключено та у зв`язку з цим постановлено підпункти 7 - 27 вважати відповідно підпунктами 6 - 26. Відповідно положення абзацу 3 підпункту 13 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 є положеннями пункту 1 підпункту 12 цієї постанови.

Відповідно абзацу 3 підпункту 12 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (в редакції постанови НКРЕКП від 03.04.2024 № 652) гарантований покупець має право зменшити рівень розрахунків із продавцем за "зеленим" тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у справі №910/5971/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Розвиток Схід" до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення 6 809 949, 76 грн заборгованості за договором купівлі-продажу електричної енергії, виробленої продавцем за "зеленим тарифом", досліджуючи питання можливості Гарантованого покупця зменшити рівень розрахунків із продавцем за "зеленим" тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення, дійшов таких висновків щодо наявності/відсутності правових підстав для застосування до спірних правовідносин постанови НКРЕКП №332:

"з правової конструкції підпункту 13 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 в редакції постанови від 03.04.2024 №652 вбачається, що законодавець наділив Гарантованого покупця саме правом на зменшення рівня розрахунків із продавцем за "зеленим" тарифом, для реалізації якого Гарантований покупець мав вчинити певні дії.

Разом з тим, скаржником не доведено, а судами попередніх інстанцій не встановлено, що відповідач звертався до позивача із відповідною заявою про припинення зобов`язання відповідача з оплати боргу за договором у спірні періоди … у відповідності до підпункту 13 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332.

З огляду на наведене право відповідача на зменшення рівня розрахунків із продавцем за "зеленим" тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення, передбачені підпунктом 13 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 в редакції постанови від 03.04.2024 №652, не звільняє відповідача від обов`язку здійснити повну оплату придбаної електричної енергії за спірним Договором. Крім того, слід врахувати і те, що стягнення заборгованості позивача перед відповідачем не є предметом розгляду у даній справі".

Отже, законодавець наділив Гарантованого покупця саме правом на зменшення рівня розрахунків із продавцем за "зеленим" тарифом, для реалізації якого Гарантований покупець мав вчинити певні дії.

Водночас, відповідачем у даній справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він звертався до позивача із заявою/повідомленням або будь-яким іншим документом про зменшення розрахунків на суму 1 450 465,77 грн відповідно до абзацу 3 підпункту 12 (13) пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332.

Судом також враховано, що стягнення заборгованості позивача перед відповідачем не є предметом розгляду у даній справі.

Враховуючи наведене, суд відхиляє як безпідставні твердження відповідача про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 450 465,77 грн не підлягають задоволенню в силу положень підпункту 12 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332.

З урахуванням наведеного, оскільки відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами обставини, на які він посилався у відзиві на позовну заяву, суд вважає заперечення відповідача необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується прострочення відповідачем оплати поставленої за Договором у період березень-серпень, вересень, жовтень, грудень 2022 року електричної енергії за "зеленим" тарифом, а відтак суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача 4 087 351,98 грн основного боргу за Договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

У зв`язку із простроченням відповідачем оплати поставленої позивачем у період з березня по серпень 2022 року електричної енергії за "зеленим" тарифом, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 237 565,72 грн та інфляційні втрати у сумі 690 715,68 грн. Суми 3 % річних та інфляційних втрат нараховані позивачем на прострочену відповідачем за вказаний період суму основного боргу у розмірі 3 783 223,71 грн за період з 21.03.2023 по 23.04.2025.

У зв`язку із простроченням відповідачем оплати поставленої позивачем у вересні, жовтні та грудні 2022 року електричної енергії за "зеленим" тарифом, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 8 358,78 грн та інфляційні втрати у сумі 41 523,44 грн. Суми 3 % річних та інфляційних втрат нараховані позивачем на прострочену відповідачем за вказаний період суму основного боргу у розмірі 304 128,27 грн за період з 24.05.2024 по 23.04.2025.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Така плата за користування чужими коштами не є штрафною санкцією.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Судом встановлено, що відповідачем порушено строк виконання грошового зобов`язання за Договором, а відтак наявні підстави для нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу відповідно до статті 625 ЦК України.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що оскільки за висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/4439/23 до часу втрати чинності наказу Міністерства енергетики України № 206 від 15.06.2022, а саме до 01.05.2024, законодавством України були встановлені обмеження щодо розміру коштів, що підлягали сплаті виробникам ВДЕ, то відсутні правові підстав для застосування до відповідача наслідків, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Такі доводи відповідача суд оцінює критично, оскільки у постанові від 21.06.2024 у справі № 910/4439/23 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла таких висновків:

"Верховний Суд у постанові від 21.03.2024 у справі № 910/6185/23 та у постанові від 11.04.2024 у справі № 910/9100/22 зазначив, що у Наказі №140 та №206:

- мова йде про розподіл грошових коштів на оплату авансових платежів виробникам з альтернативних джерел енергії, що мають договірні відносини з ДП "Гарантований покупець";

- наказ не звільняє ДП "Гарантований покупець" від повної оплати придбаного товару;

- наказ не змінює обов`язок ДП "Гарантований покупець" здійснити остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення НКРЕКП щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для відступу від вказаного висновку з урахуванням уточнення такого змісту:

- Накази № 140 та № 206 ніяким чином не обмежують право виробника електричної енергії за "зеленим" тарифом на отримання повної вартості проданої електричної енергії, встановленої укладеним сторонами договором, а також не змінюють терміни виникнення та виконання грошових зобов`язань гарантованого покупця щодо проведення остаточних розрахунків за договором та згідно з пунктом 10.4 Порядку № 641.

- накази не звільняють ДП "Гарантований покупець" від обов`язку щодо здійснення повного розрахунку за отриманий товар. Відтак, вказані вище накази не є підставою для гарантованого покупця не виконувати грошове зобов`язання, передбачене умовами договору".

Твердження відповідача про необгрунтованість наведених у позовній заяві розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, оскільки обрана позивачем база нарахування не відповідає різниці між вартістю поставленої електричної енергії та сукупним розміром здійснених оплат, з тексту позовної заяви не можливо встановити дату, з якої позивач розпочав та якою завершив розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, - судом відхиляються як безпідставні з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на час звернення позивача з позовом до суду прострочена заборгованість відповідача з оплати електричної енергії за "зеленим" тарифом, поставленої у період з березня по серпень 2022 року, склала 3 417 669,85 грн, а саме: за березень 2022 року - у розмірі 527 091,73 грн; за квітень 2022 року - у розмірі 321 888,64 грн; за травень 2022 року - у розмірі 874 368,60 грн; за червень 2022 року - у розмірі 829 327,54 грн; за липень 2022 року - у розмірі 746 816,37 грн; за серпень 2022 року - у розмірі 483 730,83 грн.

Судом встановлено, що відповідач був зобов`язаний здійснити оплату поставленої електричної енергії: у березні- червні 2022 року - у строк до 15.09.2022 (включно); у липні 2022 року - у строк до 26.09.2022 (включно); у серпні 2022 року - у строк до 20.03.2023 (включно). Тобто, оплата поставленої позивачем електричної енергії у березні - серпні 2022 року мала бути здійснена не пізніше 20.03.2023 (включно).

Отже, визначений позивачем період прострочення відповідачем (з 21.03.2023 по 23.04.2025) оплати поставленої позивачем електричної енергії за "зеленим" тарифом у період з березня по серпень 2022 року на загальну суму 3 417 669,85 грн відповідає встановленим судом обставинам справи.

Здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" перевірку наведеного позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що розрахунки 3 % річних у сумі 237 565,72 грн та інфляційних втрат у сумі 690 715,68 грн є обґрунтованими та арифметично вірними.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на час звернення позивача з позовом до суду прострочена заборгованість відповідача з оплати електричної енергії за "зеленим" тарифом, поставленої у вересні, жовтні та грудні 2022 року, склала 304 128,27 грн, а саме: за вересень 2022 року - у розмірі 191 718,38 грн; за жовтень 2022 року - у розмірі 100 615,14 грн; за грудень 2022 року - у розмірі 11 794,75 грн.

Судом встановлено, що відповідач був зобов`язаний здійснити оплату поставленої електричної енергії: за вересень, жовтень 2022 року - у строк до 23.05.2024 (включно), за грудень 2022 року - у строк до 17.05.2024 (включно).

Отже, визначений позивачем період прострочення відповідачем оплати поставленої позивачем електричної енергії за "зеленим" тарифом у вересні, жовтні та грудні 2022 року на загальну суму 304 128,27 грн (з 24.05.2024 по 23.04.2025), відповідає встановленим судом обставинам справи.

Здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" перевірку наведеного позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що розрахунки 3 % річних у сумі 8 358,78 грн та інфляційних втрат у сумі 41 523,44 грн є обґрунтованими та арифметично вірними.

Стосовно доводів відповідача про те, що з метою дотримання розумного та оптимального балансу інтересів як позивача, так і відповідача, а також державних інтересів, запобіганню настанню негативних наслідків для сторін, суд має зменшити розмір заявлених до стягнення відсотків річних та інфляційних втрат до мінімально можливого, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 2 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Разом з тим, суд зазначає, що 3% річних та інфляційні витрати за своєю правовою природою не є штрафними санкціями у розумінні ст. 549 ЦК України та ч. 1 ст. 230 ГК України.

Інфляційні втрати та відсотки річні не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора, у зв`язку з знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та користування цими коштами (правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, від 22.02.2022 у справі № 924/441/20).

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що "виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання".

У заявах по суті справи відповідачем належним чином не обґрунтовано та не надано належних доказів в підтвердження існування обставин, які з урахуванням конкретних обставин даної справи можуть бути підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення з відповідача відсотків річних та інфляційних втрат.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 245 924,50 грн 3 % річних (237 565,72 грн + 8 358,78 грн), 732 239,12 грн інфляційних втрат (690 715,68 грн + 41 523,44 грн) підлягають задоволенню повністю.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази в порядку ст. 86 ГПК України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ "КВАЛІТЕТ-ПЛЮС" про стягнення з ДП "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" 4 087 351,98 грн основного боргу, 245 924,50 грн 3 % річних, 732 239,12 грн інфляційних втрат.

Надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно наявності підстав для задоволення позову не спростовує.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивач у позовній заяві навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, згідно якого зазначив, що позивач поніс судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 60 786,19 грн та очікує понести витрати на професійну правничу допомогу, попередня (орієнтовна) сума яких становить 60 000,00 грн. Позивач також зазначив, що детальний розрахунок та докази понесення витрат на правову допомогу будуть надані позивачем до суду відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України.

Відповідач не подав до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи приписи статті 129 ГПК України та задоволення позовних вимог повністю, судовий збір у сумі 60 786,19 грн покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Станом на час ухвалення рішення позивачем не було подано доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу у сумі 60 000,00 грн.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 327 ГПК України Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" (Україна, 01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ СИМОНА ПЕТЛЮРИ, будинок 27; ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАЛІТЕТ-ПЛЮС" (Україна, 61058, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ КУЛЬТУРИ, будинок 9, ідентифікаційний код 31369890) 4 087 351,98 грн (чотири мільйони вісімдесят сім тисяч триста п`ятдесят одну гривню 98 коп.) основного боргу, 245 924,50 грн (двісті сорок п`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири гривні 50 коп.) 3 % річних, 732 239,12 грн (сімсот тридцять дві тисячі двісті тридцять дев`ять гривень 12 коп.) інфляційних втрат, 60 786,19 грн (шістдесят тисяч сімсот вісімдесят шість гривень 19 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку, передбаченому ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 09.10.2025

Суддя Оксана ГУМЕГА