ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.09.2025 Справа №905/494/25

Суддя Господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврогазстар", м. Харків

до відповідача: Слов`янського фахового коледжу Державного некомерційного підприємства "Державний університет "Київський авіаційний інститут", м. Слов`янськ, Донецька область

про стягнення 211 558,55грн

без участі (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Єврогазстар", м. Харків звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Слов`янського фахового коледжу Державного некомерційного підприємства "Державний університет "Київський авіаційний інститут", м. Слов`янськ, Донецька область про стягнення заборгованості у розмірі 211558,55грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору №ЕН-56-24 від 23.12.2024 про постачання (закупівлю) електричної енергії споживачу №324803 від 01.01.2021 в частинні оплати поставленої електричної енергії за період грудень 2024.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 23.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/494/25; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строк до 18.06.2025 (враховуючи час пересилання засобами зв`язку) для подання суду відзиву на позов.

Порядок виклику учасників справи у судове засідання визначено ст.120 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), відповідно приписів ч.2, ч. 3 якої суд повідомляє учасників справи про вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язкова. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Частиною 5 ст.176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст. 120 цього Кодексу.

За приписами ч.5 ст.6 ГПК України (в редакції Закону №3200-IX від 29.06.2023) суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням ЄСІТС або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до ч.11 ст.242 ГПК України (в редакції Закону №3200-IX від 29.06.2023) якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до п.5.8 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженої рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21, офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС.

Згідно з п.2 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Відповідно до вищенаведених приписів законодавства копія ухвали суду про відкриття провадження у справі була надіслана до Електронного кабінету позивача та згідно довідки, сформованій у системі "Діловодство спеціалізованого суду", доставлена до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврогазстар" 23.05.2025 року.

Таким чином, позивач належним чином повідомлений про розгляд справи.

Станом на час відкриття провадження та винесення рішення у справі Слов`янський фаховий коледж Державного некомерційного підприємства "Державний університет "Київський авіаційний інститут" в силу приписів ч. 6 ст.6 ГПК України (в редакції ЗУ від 29.06.2023 №3200-IX) не зареєстрував власний електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, суд відзначає наступне.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на час порушення провадження у справі та станом на час винесення рішення у справі місцезнаходження відповідача значиться за наступною адресою: 84100, Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, вул. Центральна, буд. 27.

Статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено перелік відомостей, про юридичну особу, які вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Зокрема, передбачено, що до Єдиного державного реєстру вноситься інформація для здійснення зв`язку з юридичною особою: телефон, адреса електронної пошти (п. 18 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відомості щодо зміни місцезнаходження відповідача в матеріалах справи відсутні.

Відтак, копія ухвали суду від 23.05.2025 була направлена відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідно до положень ст. 242 ГПК України засобами поштового зв`язку на зазначену офіційну юридичну адресу, однак поштове відправлення було повернуто оператором поштового зв`язку Укрпошта на адресу суду з відміткою «за закінченням строку зберігання». Відтак, ухвала суду не була отримана відповідачем з незалежних від суду причин. Отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду.

Суд зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу особи є достатнім для того, щоб вважати повідомлення цієї особи належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17(П/9901/87/18), а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 19.09.2022 у справі №916/939/15-г, від 27.02.2023 у справі №909/548/16 (909/947/20).

За змістом ч.6 ст.120 ГПК суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

У Єдиному державному реєстрі відсутня інформація щодо наявності у відповідача офіційної електронної адреси або засобів телефонного зв`язку, водночас у листі № 01/108 від 03.04.2025, який спрямований відповідачем у відповідь на вимогу позивача №16/-300 від 01.04.2025 зазначені засоби зв`язку, а саме: телефонні номери , та електронна адреса - .

З огляду на викладене, судом були вжиті додаткові заходи для належного інформування відповідача про розгляд справи шляхом направлення ухвали від 23.05.2025 на вказану електронну адресу, згідно довідки, сформованій у системі "Діловодство спеціалізованого суду", остання доставлена 23.05.2025.

Також, суд вчиняв дії з направлення телефонограми за номерами: - зв`язок не встановлений, набраний номер не обслуговується; (виконавець Чиримпей І.І.) - зв`язок вдалось встановити, однак відмовився приймати телефонограму, повідомив номер телефону за яким можливо її передати - (відділ кадрів) - за вказаним номером телефонограму прийнято Гребець О.Б. - заступник начальника з навчальної роботи Слов`янського фахового коледжу Державного некомерційного підприємства "Державний університет "Київський авіаційний інститут".

Судом також розміщено відповідне оголошення для відповідача на сторінці Господарського суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

На виконання приписів чинних нормативно-правових актів процесуальний документ по справі був оприлюднений в Єдиному державному реєстрі судових рішень, який є відкритим для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Таким чином, сторони у справі не були позбавлені можливості своєчасно ознайомитись з відповідним процесуальним документом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Отже, судом було вжито всіх можливих заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи №905/494/25.

Станом на 30.09.2025 відзив на позовну заяву та будь-які заяви, повідомлення щодо обставин неможливості подати відзив на позов, клопотання з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили.

Відповідно до ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

За приписами ч.2 ст. 114 ГПК України строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Поняття "розумного строку" не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

У рішенні Європейського Суду з прав людини "Савенков проти України" від 02.05.2013 "Папазов проти України" від 15.03.2012 зазначено, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника.

Отже, строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема, складність справи, поведінка заявників та об`єктивна необхідність вчинення процесуальних дій.

Як вже зазначалося, введено в Україні воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та триває на даний час.

Відповідно до Рекомендацій, прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Враховуючи приписи статті 3 Конституції України, зважаючи на обставини, пов`язані із збройною агресію проти України, включення Харківської міської територіальної громади (місцезнаходження Господарського суду Донецької області) до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, а також обставини особливого (дистанційного) режиму роботи Господарського суду Донецької області, враховуючи період знаходження головуючого судді у щорічній відпустці, повний текст рішення складений судом у межах розумного строку в розумінні положень ГПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Тобто, навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд ВСТАНОВИВ:

23.12.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврогазстар» (далі -постачальник, позивач) та Слов`янським фаховим коледжем Державного некомерційного підприємства "Державний університет "Київський авіаційний інститут" (далі - споживач, відповідач) укладено договір №ЕН-56-24 про постачання (закупівлю) електричної енергії (далі-договір).

Відповідно до п.1.1 договору за цим договором постачальник продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

За приписами п.1.2 договору найменування товару: Електрично енергія (код згідно Національного класифікатора ДК 021:2015:09310000-5) (далі-товар або електрична енергія). Постачання товару за цим договором передбачає поставку електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок споживача за допомогою технічних засобів електричної енергії.

Згідно п. 1.3 договору очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період до 31 грудня 2024 року, становить 12318кВт*год та відповідає очікуваному обсягу закупівлі послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у оператора системи. Обсяги закупівлі електричної енергії можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

За умовами п. 2.1 договору строк (термін) поставки товару: з 20 листопада по 21 грудня 2024 року.

Пунктом 2.4 договору постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції постачальника, яка є додатком до цього договору.

За змістом п.4.1 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з комерційною пропозицією, яка становить 7,55 грн. з ПДВ.

Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії (актах прийняття-передавання товарної продукції чи актах прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг) за цим договором (п. 4.2 договору).

Відповідно п. 4.4 договору розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць.

У п.4.6 договору сторони дійшли згоди, що оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або в строк, визначений у комерційній пропозиції, прийнятій споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також можуть містити інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Згідно п.4.8 договору ціна за 1 кВт*год не включає вартість послуг з розподілу електричної енергії, які оплачуються споживачем самостійно оператору системи розподілу.

У разі виникнення спірних питань між споживачем та постачальником послуг комерційного обліку (оператором системи) щодо повноти/достовірності показів розрахункових засобів обліку, постачальник може надавати споживачу консультації та іншу допомогу щодо врегулювання спірних питань. Але в будь-якому випадку інформація постачальника послуг комерційного обліку (оператора системи) є пріоритетною для здійснення комерційних розрахунків за цим договором. Наявність заперечень з боку споживача або спорів щодо показів засобів обліку не є підставою для затримки та/або не повної оплати коштів, згідно виставлених постачальником рахунків (актів прийняття-передавання товарної продукції чи акт прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг). (п.4.10 договору).

За змістом пп. 1 п. 5.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору згідно з умовами цього договору.

Відповідно до пп.9 п.5.2 договору споживач зобов`язується відшкодовувати збитки постачальника пов`язані з відхиленням споживача від договірних величин споживання електричної енергії за розрахунковий період, відповідно до актів законодавства та умов договору.

Згідно п.п.10 п.5.2 договору споживач зобов`язаний при укладанні договору надавати постачальнику відомості про обсяги прогнозованого споживання електричної енергії протягом терміну дії договору з помісячним розподілом за формою, узгодженою сторонами чи оприлюдненою постачальником на його офіційному веб-сайті.

За приписами пп.1 п.6.1 договору постачальник має право отримувати від споживача оплату за поставлену електричну енергію.

Пунктом 8.1 договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до « 31» грудня 2024р., якщо інше не встановлено комерційною пропозицією, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п.12.1 договору).

Відповідно до п.12.7 договору невід`ємною частиною цього договору є всі додатки та додаткові угоди.

Як встановлено судом, договір підписаний сторонами та скріплений печатками позивача та відповідача, без зауважень.

У якості Додатку 1 до договору відповідачем підписана та скріплена печаткою заява-приєднання від 23.12.2024 до договору про постачання електричної енергії.

Додатком 2 до договору є Комерційна пропозиція (далі - комерційна пропозиція) постачальника електричної енергії ТОВ "Єврогазстар", в якій визначено ціну електричної енергії, порядок оплати, тощо.

За приписали п.3, 3.1 комерційної пропозиції термін (строк) надання рахунку за електричну енергію (акту прийняття-передавання товарної продукції) та термін (строк) його оплати: надання акту приймання-передачі електричної енергії до 10 числа місяця наступного за місяцем споживання; строк оплати - протягом 7 (семи) робочих днів згідно підписаного сторонами акту приймання-передачі електричної енергії, який складається за фактично поставлену електричну енергію.

Згідно п.7 комерційної пропозиції строк дії договору та умови пролонгації - 31.12.2024 року.

Як встановлено судом, комерційна пропозиція підписана сторонами та скріплена печатками позивача та відповідача, без зауважень.

У якості додатку до договору відповідачем підписані та скріплені печаткою прогнозовані обсяги постачання електричної енергії споживачу, в яких на листопад 2024 прогнозовано постачання 6 тис. кВт*год., на грудень 2024 прогнозовано постачання 6,32 тис. кВт*год., всього за 2024 рік 12,32 тис. кВт*год.

У якості додатку до повідомлення про намір укладання договору відповідачем підписаний та скріплений печаткою перелік об`єктів та точок комерційного обліку споживача.

На підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором постачання електричної енергії споживачу, позивачем надано суду: складений від 25.12.2024 і підписаний сторонами акт №11/2024 приймання-передачі електричної енергії до договору за період листопад 2024 (обсяг 12318кВт*год) на суму 93000,90грн. з ПДВ; складений та підписаний лише з боку позивача акт №12/2024 приймання-передачі електричної енергії до договору за період грудень 2024 (обсяг 28021кВт*год) на суму 211558,55грн.

Згідно платіжної інструкції №19 від 27.12.2024 на суму 93000,90грн. відповідач здійснив повну оплату за електричну енергію за актом №11/2024.

Отже, спірні правовідносини сторін виникли у зв`язку з несплатою нарахувань за актом №12/2024 за період грудень 2024 року.

Позивачем оформлено рахунок за спожиту у грудні 2024 електроенергію №1612/ЕН-45-24 від 20.01.2025 на суму 211558,55грн. (строк оплати - протягом 7 (семи) робочих днів згідно підписаного акту приймання-передачі електричної енергії, який складається за фактично поставлену електричну енергію).

У підтвердження направлення відповідачу на юридичну адресу актів №11/2024 та №12/2024, рахунків позивачем надано копії накладної «Укрпошта» №823 від 31.01.2025, фіскального чека «Укрпошта» від 31.01.2025 та опису вкладення у цінний лист.

02.04.2025 позивачем засобами електронного зв`язку була направлена відповідачу вимога №16/-300 від 01.04.2025 з додатками, в якій просив сплатити заборгованість у сумі 211588,55грн. протягом 7 (семи) робочих днів з дня отримання, розглянути і підписати акт №12/2024 приймання-передачі електричної енергії за грудень 2024, один екземпляр підписаного акту повернути на адресу позивача.

В матеріалах справи міститься лист відповідача №01/108 від 03.04.2025 спрямований позивачу у відповідь на вимогу № 16/-300 від 01.04.2025, в якому відповідач повідомляє, що коледж провів процедуру закупівлі через PROZORRO і заключив договір №ЕН-56-24 від 23.12.2024 з ТОВ «Єврогазстар» на закупівлю недостатньої електричної енергії в обсязі 12318 кВт*год на суму 93000,90грн. Оплата за договором №ЕН-56-24 від 23.12.2024 згідно акту №11/2024 від 25.12.2024 виконана в повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією №19 від 27.12.2024 та актом звірки взаємних розрахунків. Посилаючись на п.1.3 договору, зазначає, що збільшення суми договору не передбачено умовами договору та суперечить чинному законодавству, бо вимагає проведення додаткової закупівлі через PROZORRO та укладення нового договору. У відповіді щодо підписання акту №12/2024 від 20.01.2025 (обсяг 28021кВт*год. на суму 211558,55грн.) відповідач зазначає, що коледж не може його підписати акт у зв`язку з тим, що нова процедура закупівлі на цей обсяг не проводилась.

З огляду на те, що відповідач не виконав свої зобов`язання зі сплати вартості спожитої електричної енергії за період грудень 2024 року, це стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом про стягнення суми боргу за грудень 2024 року у розмірі 211558,55грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із продажом електричної енергії, здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 і безпосередньо договором.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та правочини.

Згідно зі статтею 509 ЦК України, статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статей 11, 509 ЦК України, статті 174 ГК України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

В даному випадку спірні правовідносини сторін виникли на підставі укладеного між учасниками справи договору про постачання (закупівлю) електричної енергії споживачу № ЕН-56-24.

Проаналізувавши вищезазначений договір, судом встановлено, що останній за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно частини 1 статті 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Умови укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії споживачу №ЕН-56-24 від 23.12.2024 розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (далі по тексту - ПРРЕЕ).

Закон України "Про ринок електричної енергії" визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажом, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Положеннями частин 1, 2 статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

За умовами Розділу 4 ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.

Дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг (п.4.3 ПРРЕЕ).

За змістом п.4.7. ПРРЕЕ оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі: 1) планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 2) попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. За наявності відповідного устаткування проведення оплати може бути реалізоване із застосуванням картки попередньої оплати.

Згідно п.4.8. ПРРЕЕ форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).

Відповідно до п.2.3.11 ПРРЕЕ комерційний облік на роздрібному ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку (далі - АКО) та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", Кодексу комерційного обліку електричної енергії та ПРРЕЕ.

Пунктом 4.12 ПРРЕЕ визначено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку (далі - АКО) в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку електричної енергії (далі - ККОЕЕ), про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Відповідно до п.10 ПРРЕЕ до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії виконує відповідний оператор системи розподілу (далі - ОСР).

Згідно з п.9.14.1 ККОЕЕ адміністратор комерційного обліку (далі - АКО) має передавати адміністратору розрахунків та учасникам ринку сертифіковані дані комерційного обліку в обсязі необхідному та достатньому для проведення ними розрахунків та виставлення рахунків своїм контрагентам.

Відповідно до п.12.4.4 ККОЕЕ до дати запуску інформаційного обміну між учасниками ринку через Датахаб функції щодо ведення реєстрів точок комерційного обліку, а також приймання результатів вимірювання (показів лічильників) від учасників ринку та/або ППКО, обробки, формування, профілювання, валідації, агрегації та передачі даних комерційного обліку для розрахунків на ринку виконують оператори системи за місцем провадження ними господарської діяльності з розподілу/передачі електричної енергії.

При здійсненні спірних нарахувань позивачем використовувалась надана ОСР інформація про спожиті відповідачем обсяги електричної енергії, дані від якого є пріоритетними згідно галузевого законодавства, а саме - п. 8.6.15 ККОЕЕ встановлено, що дані, отримані від споживача, при проведенні процедур їх перевірки та в розрахунках мають менший пріоритет ніж виміряні дані з контрольних лічильників або дані, отримані безпосередньо оператором системи або ППКО.

За умовами п.4.10 договору інформація постачальника послуг комерційного обліку (оператора системи) є пріоритетною для здійснення комерційних розрахунків за цим договором.

Так матеріалами справи підтверджується, що на запит позивача №16-01/89 від 27.02.2025 щодо фактично спожитої відповідачем електроенергії АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» (далі - ОСР) у листі №67/2852-вих від 11.03.2025 повідомило фактичний (звітній) обсяг споживання за грудень 2024 року по точкам комерційного обліку (площадками вимірювання) споживача, відповідно до яких за грудень 2024 року спожито 28021кВт*год.

Судом встановлено, що вказаний у акті та рахунку за грудень 2024року обсяг споживання відповідає даним, отриманим від оператора системи розподілу. Таким чином, позивачем визначена спожита електрична енергія з урахуванням отриманих даних від ОСР, що відповідає нормам чинного законодавства.

Факт отримання і ознайомлення відповідача з актом приймання-передачі електричної енергії №12/2024 від б/д підтверджується листом-відповіддю відповідача №01/108 від 03.04.2025, акт за період грудень 2024 було складено на підставі сертифікованих даних комерційного обліку, наданих ОСР, однак зазначений акт приймання-передачі електричної енергії відповідачем не підписано, водночас доказів якими були б підтверджені інші обсяги електричної енергії, спожитої відповідачем у спірний період, а ніж ті, які були надані АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», відповідач не надав як і не спростував факт споживання електроенергії у вказаному об`ємі.

Отже, в даному випадку обсяги спожитої електричної енергії правомірно встановлені відповідно до даних оператора системи розподілу. З огляду на вищевикладене, наявний в матеріалах справи акт приймання-передачі електричної енергії за період грудень 2024 є належною підставою для здійснення розрахунку за спожиту електричну енергію у розмірі, вказаному у акті.

Відповідно до позиції відповідача у відповідь на вимогу позивача №16/-300 від 01.04.2025 сплатити виниклу суму боргу, позивачем було поставлено електроенергію на суму більш ніж загальна вартість договору №ЕН-56-24 від 23.12.2024 без проведення додаткової процедури закупівлі та укладання нового договору, відтак на правовідносини сторін не поширюється дія договору в частині спожитої електричної енергії понад обсяг, встановлений договором.

Як вже встановлено судом, між позивачем та відповідачем було укладено договір про постачання (закупівлю) електричної енергії №ЕН-56-24 від 23.12.2024 на суму 93000,90грн. (п. 4.3 договору), водночас фактично позивачем було поставлено електричну енергію у листопаді 2024 на суму 93000,90грн., у грудні 2024 на суму 211558,55грн. Таким чином, поставлена електрична енергія на суму 211558,55грн. перевищує вартість обсягу, який визначений умовами договору.

У п.1.3 договору та у додатку до договору «прогнозовані обсяги постачання електричної енергії споживачу Слов`янський фаховий коледж Державного некомерційного підприємства "Державний університет "Київський авіаційний інститут»» постачальник та споживач дійшли згоди, що постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг електричної енергії у період з 20 листопада по 31 грудня 2024 року в загальній кількості 12318тис. кВт*год (6 тис кВт*год -листопад 2024; 6,32 тис. кВт*год - грудень 2024).

Разом з тим, протягом строку дії договору фактично обсяг споживання за листопад 2024 склав 12318 тис. кВт*год., за грудень 2024 - 28021 тис. кВт*год, тобто більше замовлених у п.1.3 договору.

Згідно п.1.2.15 ПРРЕЕ на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

При цьому п.5.5.5 ПРРЕЕ передбачено обов`язки споживача електричної енергії, серед яких, зокрема, користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів), сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів та за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору.

За умовами п.п.10 п.5.2 договору споживач зобов`язується при укладанні договору надавати постачальнику відомості про обсяги прогнозованого споживання електричної енергії протягом терміну дії договору з помісячним розподілом за формою, узгодженою сторонами чи оприлюдненою постачальником на його офіційному веб-сайті.

За приписами п.п.9 п.5.2 договору споживач зобов`язується відшкодувати збитки постачальника, пов`язані з відхиленням споживача від договірних величин споживання електричної енергії за розрахунковий період, відповідно до актів законодавства та умов договору.

Таким чином, саме на відповідача покладений обов`язок правильно визначитися з власними обсягами споживання в залежності від своїх власних потреб, відповідно відповідальність в цій частині покладається на споживача, адже саме останній повинен контролювати власне споживання і не допускати порушення умов договору в цій частині.

Враховуючи, що режим використання електричної енергії протягом строку її поставки за договором №ЕН-56-24 від 23.12.2024 (відповідно до п.2.2. договору з 20.11. по 31.12.2024) споживач визначає самостійно в залежності від своїх власних потреб, а також самостійно контролює власне споживання та для недопущення перевищення підтвердженого у договорі обсягу в розрахунковому періоді мав можливість самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне споживання електричної енергії.

В свою чергу, умовами укладеного між сторонами договору не передбачено право постачальника ініціювати заходи з припинення (обмеження) постачання природного газу в разі його споживання в більших об`ємах ніж погоджені сторонами.

Тому у разі якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм споживання перевищує підтверджений обсяг на цей період, споживач має компенсувати постачальнику вартість різниці між підтвердженим обсягом електричної енергії та фактичним об`ємом споживання за ціною, визначеною договором, адже правовідносини сторін за спірний період поставки врегульовані саме укладеним між ними договором №ЕН-56-24 від 23.12.2024. Доказів наявності між сторонами інших договірних відносин у спірний період, ніж урегульовані зазначеним договором, матеріали справи не містять.

Відповідно ч.2 ст.712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 3 ст.670 ЦК України якщо покупець прийняв більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, він зобов`язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за домовленістю сторін.

За висновками суду, споживання відповідачем електричної енергії понад договірну величину, узгоджену сторонами в договорі, укладеного на підставі, в т.ч. положень Закону України "Про публічні закупівлі", враховуючи передбачені ст.ст.3, 509 ЦК України загальні принципи зобов`язальних правовідносин, не звільняє відповідача як споживача електричної енергії від зобов`язання з оплати спожитого у спірному періоді обсягу такої електричної енергії, тобто відповідач повинен здійснювати оплату за фактично спожиту за договором електричну енергію протягом розрахункового періоду.

Отже, у відповідача виник обов`язок сплатити 211558,55грн. за перевищення договірних об`ємів споживання електричної енергії, враховуючи, що споживання здійснювалося протягом строку дії договору.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Зазначене також кореспондується з положеннями ст.ст.525, 526 ЦК України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.п.1. п. 5.2 договору відповідач зобов`язався забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної відповідно до умов цього договору.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить 1 календарний місяць (п.2.3.13 ПРРЕЕ). Аналогічний розрахунковий період передбачений умовами п.4.4 договору, згідно якого обсяги спожитого товару визначаються за розрахунковий період, який становить 1 (один) календарний місяць.

Відповідно до п.4.6 договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або в строк, визначений у комерційній пропозиції, прийнятій споживачем.

Як вже встановлено судом, позивачем було направлено на юридичну адресу відповідача в тому числі спірний акт та рахунок на оплату за період грудень 2024 засобами поштового зв`язку 31.01.2025 та 02.04.2025 додатково за допомогою електронної пошти разом з вимогою №16/-300 від 01.04.2025.

Суд зазначає, що направлення вказаних документів на поштову юридичну адресу особи є достатнім для того, щоб вважати повідомлення цієї особи належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку позивача.

Доказів повідомлення позивача про зміну відповідачем свого місцезнаходження матеріали справи не містять. Як вбачається з відповіді від 03.04.2025 №01/108 на вимогу позивача сплатити заборгованість, вказана у неї адреса Слов`янського фахового коледжу Державного некомерційного підприємства "Державний університет "Київський авіаційний інститут" відповідає адресі, вказаній у ЄДР та відповідно адресі, на яку надсилався спірний акт та рахунок.

Враховуючи викладені обставини та умови п.4.6 договору, строк оплати станом на час звернення до суду з цим позовом вже настав та почалося прострочення виконання грошових зобов`язань.

Однак відповідач свої зобов`язання щодо сплати позивачу як постачальнику електричної енергії грошових коштів в сумі211558,55грн не виконав, в результаті чого у нього утворилась заборгованість у розмірі вартості фактично спожитої в грудні 2024 року електричної енергії.

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Згідно із ст.2 ст.73 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

З огляду на вимоги ч.ч.1, 3 ст.74 ст.73 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписом ст.76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Факт отримання електроенергії у вказаному в спірному акті №12/2024 об`ємі не спростований відповідачем в розумінні ст.ст.76-77 ГПК України належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи.

В свою чергу, суд зазначає, що одними із загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст.3 Цивільного кодексу України, є справедливість, добросовісність та розумність. Водночас вказані принципи є і принципами зобов`язального права, наведеними в ст.509 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Передання позивачем електроенергії відповідачу за договором надає позивачу законне очікування, що вартість поставленої електроенергії за цим договором буде оплачена, виходячи з погодженої сторонами вартості.

Згідно з п.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.202 ГК України та ст.598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи відсутність доказів сплати заборгованості за період грудень 2024 року у розмірі 211558,55грн, суд дійшов висновку про наявність правових підстав стягнення з відповідача заявленої суми основного боргу, отже, позов підлягає задоволенню.

Щодо судового збору, суд зазначає наступне:

Відповідно до пп. 1 п.1 ч. 2. ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору дорівнює 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява була направлена до суду через систему «Електронний суд», тобто при розрахунку суми судового збору застосовуються норми ч.3. ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Позовні вимоги становлять 211558,55грн., згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 13238695 від 09.05.2025, яка міститься в матеріалах справи, позивач сплатив судовий збір у розмірі 3173,38грн., тобто з використанням коефіцієнта 1,5.

Таким чином позивачем внесений судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Розмір судового збору за даною справою, з урахуванням коефіцієнту 0,8 становить 2422,40грн.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України "Про судовий збір" у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. Враховуючи, що відповідно до ч.1 ст. 7 вказаного Закону клопотання позивача про повернення йому надмірно сплаченої суми судового збору не надходило, судом це питання у даному рішенні не вирішується.

З огляду на вищевикладене позивач може звернутися до суду з клопотанням про повернення надмірно сплаченого судового збору.

Відповідно до ст.129 ГПК України у разі задоволення позовних вимог судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Слов`янського фахового коледжу Державного некомерційного підприємства «Державний університет «Київський авіаційний інститут»» (84100, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Центральна, буд. 27, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврогазстар» (61072, м. Харків, просп. Науки, буд. 56, ) суму заборгованості у розмірі 211558,55грн. та судовий збір у розмірі 2422,40грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Згідно із статтею 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 ГПК України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 30.09.2025.

Суддя Ю.В. Макарова