ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Черкаси Справа № 925/769/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Вовчанській К.Ю., за участі представників сторін: позивача адвоката Горобця С.О., відповідача не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом Обласного комунального підприємства Готельний комплекс Дніпро Черкаської обласної ради до Приватного підприємства Міськбуд-Плюс про усунення перешкод у праві користування майном,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Обласне комунальне підприємство Готельний комплекс Дніпро Черкаської обласної ради, через систему Електронний суд, звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом до Приватного підприємства Міськбуд-Плюс (далі відповідач), в якому просив:

усунути перешкоди у здійсненні Обласним комунальним підприємством Готельний комплекс Дніпро Черкаської обласної ради права користування майном, розташованим за адресою: м. Черкаси, вул. Святителя-хірурга Луки, 4 (раніше вул. Менделєєва, 4), шляхом зобов`язання Приватного підприємства Міськбуд-Плюс звільнити зазначений об`єкт нерухомого майна та передати його Обласному комунальному підприємству Готельний комплекс Дніпро Черкаської обласної ради за актом приймання-передачі;

відшкодувати судові витрати.

Позов обґрунтований тим, що рішенням Господарського суду Черкаської області від 19.09.2024 року у справі №925/477/24, яке набрало законної сили 22.10.2024 року, встановлено факт невиконання Приватним підприємством Міськбуд-Плюс зобов`язань зі сплати оренди за договором оренди комплексу будівель від 07.05.2015 року, щодо користування комплексом будівель загальною площею 626,9 м2, який знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Менделєєва, 4, що стало наслідком розірвання вказаного договору оренди, проте, відповідач свідомо ігнорує правові наслідки вказаного рішення, об`єкт нерухомого майна не повернуто орендодавцю, доступ позивачу до нерухомого майна не надано, що фактично унеможливлює реалізацію прав позивача на ефективне господарювання, управління нерухомим майном, що перебуває у його управлінні чим завдає шкоди підприємству, унеможливлює планування та реалізацію подальших управлінських рішень щодо майна, а також перешкоджає ефективному використанню об`єкта за цільовим призначенням.

Ухвалами Господарського суду Черкаської області від 07.07.2025, 02.09.2025 року, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання з розгляду справи по суті, яке в подальшому відкладено на 16.09.2025 року; запропоновано учасникам справи у встановлені строки подати суду заяви по суті справи, клопотання з процесуальних питань (за їх наявності) у відповідності до норм ст.ст. 165-167 ГПК України.

В судове засідання 16.09.2025 року відповідач явку свого представника не забезпечив, письмовий відзив на позовну заяву не подав, ухвали Господарського суду Черкаської області від 07.07.2025, 02.09.2025 року, адресовані відповідачу у визначеному ч. 5 ст. 176 ГПК України порядку за адресою місцезнаходження, поштовим відділенням АТ «Укрпошта» повернуті суду з відміткою пошти причин повернення: «за закінченням терміну зберігання».

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача є: 18005, Черкаська обл., м.Черкаси, бульвар Шевченка, буд.345.

За приписами ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Тобто, надіслання судом процесуальних документів на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у разі відсутності повідомлення особою іншої адреси для направлення поштової кореспонденції, є належним виконанням приписів процесуального закону щодо надсилання судових рішень учасникам справи.

Згідно з ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Сам лише факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулась в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала таку адресу для кореспонденції.

Таким чином, суд продемонстрував достатню старанність, щоб дозволити відповідачу, який повинен був знати про правила, що застосовуються до надіслання судових повідомлень учасникам справи, визначитися з провадженням проти нього та скористатись правами і обов`язками, передбаченими статтями 42, 46 ГПК України і вважає його повідомленим належним чином.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 16.09.2025 року представник позивача позов з підстав викладених у позовній заяві, підтримав і просив суд задовольнити повністю.

Згідно з ст.ст. 233, 240 ГПК України, у судовому засіданні 16.09.2025 року судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд задовольняє заявлені позовні вимоги повністю з таких підстав.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №23982957 від 08.07.2014 року (а.с.13), свідоцтва на право власності № 23982764 від 08.07.2014 року (а.с. 14) вбачається право комунальної власності на комплекс будівель та споруд за адресою: вул. Менделєєва, буд. 4 зареєстроване за Черкаською обласною радою, запис про право власності № 6264876.

07.05.2015 року між позивачем - Обласним комунальним підприємством Готельний комплекс Дніпро Черкаської обласної ради, як орендодавцем, і відповідачем - Приватним підприємством Міськбуд-Плюс, як орендарем, укладено договір оренди комплексу будівель (далі Договір, а.с.7-10), відповідно до п.1.1. якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування комплекс будівель та споруд (далі - Майно) площею 626,9 кв.м, розміщене за адресою: м. Черкаси вул. Менделєєва, 4, що належить Черкаській обласній раді, територіальній громаді на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого реєстраційною службою Черкаського міського управління юстиції Черкаської області 08.07.2014 року, право власності на яке зареєстроване реєстраційною службою Черкаського міського управління юстиції Черкаської області за № 6264876, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

У Договорі його сторони погодили всі істотні умови, зокрема, домовилися про таке:

п. 1.2. - вартість майна, що передається в оренду, визначена згідно з актом оцінки за Методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України і становить за експертною оцінкою без ПДВ 2 716 744,62 грн., з ПДВ 3260092,94 грн. Майно передається в оренду з метою облаштування місць відпочинку для громадян;

п. 1.4. - стан Майна на момент укладення договору визначається в акті приймання-передачі за узгодженим висновком Балансоутримувача і Орендаря;

п. 3.1.- орендна плата визначена за результатами конкурсу на право оренди комунального майна і становить з ПДВ за перший місяць оренди травень 2015 р. 44500 грн., в тому числі ПДВ 7416,67 грн., за рік без ПДВ 444 999,96 грн., з ПДВ 534000 грн.;

п. 3.10. - у разі припинення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення Майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, в повному обсязі, враховуючи санкції;

п. 4.1.- передбачені законодавством амортизаційні відрахування на орендоване Майно нараховуються його Балансоутримувачем і використовується на повне відновлення орендованих основних фондів;

п. 5.2. - Орендар зобов`язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Протягом 15 робочих днів після підписання цього Договору укласти договори з відповідними організаціями на надання комунальних послуг. Витрати на утримання Майна та комунальні послуги здійснює Орендар;

п. 5.11. - у разі припинення або розірвання Договору повернути Орендодавцеві, або підприємству, вказаному Орендодавцем, орендоване Майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого Майна з вини Орендаря;

п. 8.2. - Орендодавець має право виступати з ініціативою щодо внесення змін до цього Договору або його розірвання в разі погіршення стану орендованого Майна внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього Договору;

п. 11.3. - за ініціативою однієї із сторін цей Договір може бути розірвано рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством;

п. 11.6. - чинність цього Договору припиняється внаслідок: несплати протягом двох місяців орендної плати; закінчення строку, на який його було укладено; приватизації орендованого Майна; загибелі орендованого Майна; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського суду; банкрутства Орендаря; ліквідації Орендаря - юридичної особи; в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України;

п. 11.7. у разі припинення або розірвання цього Договору Майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Балансоутримувачу. У разі, якщо Орендар затримав повернення Майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження.

п. 11.8. майно вважається поверненим Орендодавцю (Балансоутримувачу) з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов`язок щодо складання акта приймання-передачі про повернення майна покладається на Орендаря.

12.05.2015 року комісія створена відповідно до наказу директора Обласного комунального підприємства "Готельний комплекс "Дніпро" Черкаської обласної ради № 81 від 22.04.2015 року склала Акт приймання-передачі, відповідно до якого в присутності директора ПП "Міськбуд - Плюс" Мороза О.В. провели огляд комплексу будівель загальною площею 626,9 м2, який знаходиться на балансі Обласного комунального підприємства "Готельний комплекс "Дніпро" Черкаської обласної ради за адресою м. Черкаси, вул. Менделєєва, 4, що передається в оренду станом на 12.05.2015 року. За висновком комісії об`єкт в неробочому стані, потребує ремонту.

17.05.2015 року, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, зареєстровано право ПП "Міськбуд - Плюс" користування (найму (оренди)) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами - комплексом будівель та споруд площею 626,9 кв.м, що розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Менделєєва, 4.

В подальшому 15.12.2015 року сторони підписали Договір про внесення змін та доповнень до договору оренди комплексу будівель (а.с.11), відповідно до якого, вирішили доповнити договір пунктом 5.16 у наступній редакції: "Орендар відшкодовує Орендодавцю витрати по платі за користування земельною ділянкою, яка відповідно до рішення Черкаської міської ради № 2-1639 від 18.09.2015 року виділена для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення. Підставою для плати є рахунок Орендодавця. Орендар сплачує грошові кошти протягом п`яти банківських днів з моменту отримання рахунку".

14.03.2017 року сторони підписали Додатковий договір до договору оренди комплексу будівель (а.с.11), відповідно до п. 1 якого вирішили пункт 1 Договору про внесення змін та доповнень до договору оренди комплексу будівель від 15.12.2015 року відповідно до рішення Черкаської міської ради № 2-885 від 28.07.2016 року "Про припинення обласному комунальному підприємству "Готельний комплекс "Дніпро" Черкаської обласної ради права користування земельною ділянкою по вул. Менделєєва, 4 та про надання Приватному підприємству "Міськбуд - Плюс" земельної ділянки в оренду по вул. Менделєєва, 4 у зв`язку з орендою комунального нерухомого майна" припинити.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 19.09.2024 року у справі № 925/477/24 позовом Обласного комунального підприємства "Готельний комплекс "Дніпро" задоволено частково, стягнено з ПП "Міськбуд - Плюс" 2 539 249,84 грн заборгованості, 434 853,13 грн пені, 113 239,59 грн 3 % річних, 376 083,54 грн інфляційних втрат та 43 983,51 грн судового збору; розірвано договір оренди комплексу будівель від 07.05.2015 року, укладений між Обласним комунальним підприємством "Готельний комплекс "Дніпро" Черкаської обласної ради та Приватним підприємством "Міськбуд - Плюс", і посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Ященко В.М., зареєстрований в реєстрі за № 398, термін дії якого продовжено Договором від 30.04.2020 року про внесення змін до Договору оренди комплексу будівель посвідченого Ященко В.М., приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу 07.05.2015 року. Рішення набрало законної сили 22.10.2024 року.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили (правовий висновок колегії суддів Касаційного господарського суду Верховного Суду в ухвалі від 26.03.2019 року у справі № 910/13862/15).

Відповідно до преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Позивач вказав, що 04.11.2024 року звертався до відповідача з листом № 185, в якому, з урахуванням рішення Господарського суду Черкаської області від 19.09.2024 року у справі № 925/477/24, просив повернути у власність підприємства об`єкти нерухомого майна, які знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Менделєєва, 4, та рахуються на його балансі згідно з Актом приймання-передачі від 12.05.2015 року (а.с. 29, докази направлення а.с. 31). Відповідач лист позивача залишив без відповідного реагування, дій щодо передачі ним об`єктів нерухомого майна не здійснив.

30.05.2025 року позивач повторно звернувся до відповідача з письмовою вимогою № 82, в якій вказав на невиконання ним умов Договору, рішення суду від 19.09.2024 року у справі № 925/477/24, з метою досудового врегулювання спору вимагав направити 04.06.2025 року об 11 год. 00 хв. уповноваженого представника відповідача за адресою: м. Черкаси, вул. Святителя-хірурга Луки (раніше - Менделєєва), 4, для проведення огляду об`єкта оренди та складання акта приймання-передачі щодо повернення його орендодавцю, з урахуванням вимог п. 11.8 спірного Договору (а.с. 17-18, докази направлення а.с. 19). Вимога позивача залишена відповідачем без відповіді та виконання.

Із Акту фіксації відсутності орендаря та неможливості доступу до орендованого майна від 04.06.2025 року (а.с. 16) вбачається, що представники позивача Тарасенко В.П., Чеп А.А. здійснили виїзд за адресою м. Черкаси, вул. Святителя-хірурга Луки 4, де розміщено об`єкт нерухомого майна, що перебував у оренді Приватного підприємства "Міськбуд - Плюс" за договором від 07.05.2015 року, та зафіксували наступне: доступ до приміщення неможливий, оскільки вхідні двері/ворота зачинені; відсутність на території осіб, що представляє особу орендаря; відсутність дій щодо повернення майна за актом приймання-передачі; відсутність ознак господарської діяльності / перебування осіб на території.

Позивач зауважив, що така поведінка відповідача підтверджує фактичне утримання останнім майна без правових підстав та свідчить про навмисне перешкоджання користуванню цим майном, і є формою бездіяльності, що призводить до системного порушення прав та охоронюваних інтересів саме позивача.

Отже, предметом позову у справі є вимога позивача зобов`язати відповідача усунути перешкоди у здійсненні Обласним комунальним підприємством Готельний комплекс Дніпро Черкаської обласної ради права користування майном, розташованим за адресою: м. Черкаси, вул. Святителя-хірурга Луки, 4 (раніше вул. Менделєєва, 4), шляхом звільнення відповідачем вказаного об`єкта нерухомого майна та передачі його Обласному комунальному підприємству Готельний комплекс Дніпро Черкаської обласної ради за Актом приймання-передачі.

Спірні правовідносини сторін виникли із договору оренди комплексу будівель від 07.05.20215 року, з урахуванням внесених до нього змін, за правовою природою правовідносини сторін віднесені до договірних зобов`язань найму (оренди). Загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України та параграфом 1 глави 58 ЦК України.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, п.п. 3, 4, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Нормами Цивільного кодексу України встановлено, що:

об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага (ч. 1 ст. 177);

до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ч. 1 ст. 181);

право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 182);

річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 186);

права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334);

особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу (ст. 396).

Розділ IІ книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про договір, зокрема:

договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626);

відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627);

зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628);

договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629);

договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638);

договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч.ч. 1, 2 ст. 640).

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що:

державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 2);

державній реєстрації прав підлягають речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, зокрема право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки (абз. 8 п. 2 ч. 1 ст. 4);

у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону (абз. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 5);

відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом (абз. 1 ч. 5 ст. 12).

За приписами ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно до частини першої статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З огляду на викладені обставини справи і наведені норми законодавства суд вбачає, що в управлінні позивача - Обласного комунального підприємства Готельний комплекс Дніпро Черкаської обласної ради перебуває належний на праві комунальної власності Черкаської обласної ради комплекс будівель та споруд по вул. Святителя-хірурга Луки, 4 у м.Черкаси, який за договором оренди комплексу будівель від 07.05.2015 року передано у користування відповідача Приватного підприємства "Міськбуд - Плюс" та зафіксовано у акті приймання-передачі складеного 12.05.2015 року.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 19.09.2024 року у справі № 925/477/24 встановлено факт невиконання відповідачем зобов`язань за договором оренди комплексу будівель від 07.05.2015 року, а саме тривала несплата орендних платежів, невиконання обов`язку зі страхування об`єкта оренди, що стало підставою для розірвання Договору в судовому порядку. Вказане рішення набрало законної сили 22.10.2024 року, відповідач не оскаржив рішення суду, однак, і не вчинив дій з повернення нерухомого майна на виконання вимог ч.1 ст. 763 ЦК України .

За змістом статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем є лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 924/1220/17 та постановах Верховного Суду від 26.03.2024 у справі № 911/1375/22, від 10.09.2024 у справі № 910/18952/20, від 11.12.2024 у справі № 914/1238/22.

Власником спірного майна є Черкаська обласна рада на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого реєстраційною службою Черкаського міського управління юстиції Черкаської області 08.07.2014 року, яке передано в управління позивачу Обласному комунальному підприємству Готельний комплекс Дніпро Черкаської обласної ради, який є стороною договору оренди комплексу будівель від 07.05.2015 року, що не заперечено сторонами та встановлено іншими судовими провадженнями.

Суд зазначає, що титульними володільцями є особи, які здійснюють фактичне володіння майном на підставі правового титулу, що надає їм визначений законом або договором обсяг повноважень щодо такого майна, але не є правом власності. До них, зокрема, належать суб`єкти, за якими майно закріплене на праві оперативного управління.

Отже, у розумінні наведених правових висновків під поняттям "власник" у контексті застосування статті 391 Цивільного кодексу України слід розуміти не лише безпосереднього власника речі, а й титульного володільця, який здійснює фактичне володіння нею на правомірних підставах (зокрема, на праві оперативного управління).

Оскільки за позивачем закріплено спірне майно на праві оперативного управління, він є його титульним володільцем, а відтак наділений правом на звернення до суду з негаторним позовом з метою усунення перешкод у користуванні та розпорядженні цим майном.

Умовами для задоволення негаторного позову є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові мають чітко та конкретно визначитися дії, які повинен здійснити відповідач щодо усунення порушень права власника (володільця). Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2025 року у справі № 910/15426/23.

Припинення Договору свідчить про відсутність у орендаря правових підстав для подальшого користування об`єктом оренди. Отже, з припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ. Після спливу строку дії договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду).

Враховуючи отримання відповідачем спірного майна за актом приймання-передачі складеного 12.05.2015 року на виконання договору оренди комплексу будівель від 07.05.2015 року, наявність рішення суду 19.09.2024 року у справі № 925/477/24, неповернення позивачу вказаного майна після розірвання Договору, вимога позивача усунути перешкоди у здійсненні права користування майном, розташованим за адресою: м. Черкаси, вул. Святителя-хірурга Луки, 4 (раніше вул. Менделєєва, 4), шляхом зобов`язання відповідача звільнити зазначений об`єкт нерухомого майна та передати його Обласному комунальному підприємству «Готельний комплекс «Дніпро» Черкаської обласної ради за актом приймання-передачі є обгрунтованою та доведеною позивачем належними доказами.

Відповідно до частин 1, 4 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи та викладені норми законодавства, суд позов визнає обґрунтованим доказаним і задовольняє його повністю.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 2422 грн 40 коп.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у здійсненні Обласним комунальним підприємством «Готельний

комплекс «Дніпро» Черкаської обласної ради (ідентифікаційний код юридичної особи 14183754, місцезнаходження: 18002, м. Черкаси, вул. Верхня Горова, 13) права користування майном, розташованим за адресою: м. Черкаси, вул. Святителя-хірурга Луки, 4 (раніше вул. Менделєєва, 4), шляхом зобов`язання Приватного підприємства «Міськбуд-Плюс» (ідентифікаційний код юридичної особи 33752650, місцезнаходження: 18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 345) звільнити зазначений об`єкт нерухомого майна та передати його Обласному комунальному підприємству «Готельний комплекс «Дніпро» Черкаської обласної ради за актом приймання-передачі.

Стягнути з Приватного підприємства «Міськбуд-Плюс», ідентифікаційний код юридичної особи 33752650, місцезнаходження: 18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 345 на користь Обласного комунального підприємства «Готельний комплекс «Дніпро» Черкаської обласної ради, ідентифікаційний код юридичної особи 14183754, місцезнаходження: 18002, м. Черкаси, вул. Верхня Горова, 13 2422 грн 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.10.2025 року.

Суддя В.М. Грачов