РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.09.2025Справа № 904/1180/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Алмакстех»

до Київської митниці

про стягнення 1098803,11 грн,

Представники:

від позивача Коваленко С.Г.

від відповідача Лич С.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Дніпропетровської області звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Алмакстех» з позовом до Київської митниці про стягнення шкоди у розмірі 1098803,11 грн.

21.03.2025 Господарський суд Дніпропетровської області постановив ухвалу про направлення справи за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

16.04.2025 Господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі та постановив здійснювати її розгляд у порядку загального провадження.

Позивач вважає, що внаслідок порушення відповідачем строків митного оформлення товару, яким є установка лазерної різки з труборізом XT-Laser, XT-2060 HT -6KW Raycus разом з компресором TKM 15-16А та стабілізатором SBW-N-50KVA і придбана позивачем за зовнішньоекономічним контрактом, та безпідставного складання відповідачем протоколу про порушення митних правил № 0550/10000/24 від 28.06.2024, позивачу заподіяна шкода, якою є такі понесені витрати: 7524,00 грн за понаднормове розміщення товару в двох транспортних засобах на митному терміналі за період з 17.06.20234 по 05.07.2024; 168811,78 грн, які складаються з 2150 євро детеншена за використання контейнерів поза межами порту за період з 27.06.2024 по 08.07.2024 та 37215 грн за понаднормовий простій транспорту (17 діб); 881967,33 грн сплаченого позивачем штрафу за несвоєчасну поставку товару. Також до складу шкоди позивач включає понесені ним витрати на транспортування товару до складу митного органу та його розвантаження, що разом становить 40500,00 грн: 8100 грн за фахове розвантаження, 7200 грн - оренда автомобільного крану, 18400 грн - оренда автонавантажувача та його транспортування, 6800 грн - оренда домкрату гідравлічного, візків, рокли.

Обґрунтовуючи порушення відповідачем строків митного оформлення товару позивач посилається на те, що, всупереч ст. 255 Митного кодексу (далі - МК) України, митний огляд товару, митна декларація для митного оформлення якого надана 17.06.2024, проведений тільки 26.06.2024. Позивач був позбавлений можливості перемістити товар до визначного митницею місця митного огляду (оглядова рампа ВМО № 4 м/п «Західний») за відсутності згоди керівництва відповідної митниці. Відповідний дозвіл надано тільки 26.06.2024. Позивач вважає, що відсутність декларанта товару не є підставою для зупинення або перенесення початку проведення митного огляду товару, оскільки митний огляд може бути проведений в присутності перевізника (водія) або понятих.

Після проведення митного огляду відповідач несвоєчасно 28.06.2024 склав протокол про порушення митних правил № 0550/10000/24 (протокол складено відносно ОСОБА_1 , який за договором надання митно-брокерських послуг, укладеного з позивачем, здійснював митне декларування товару. Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 11.10.2024 по справі № 760/20301/24, що залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 26.12.2024, провадження закрито у зв`язку з відсутністю адміністративного правопорушення та відмовлено в оформлені митної декларації. Тільки 05.07.2024 відповідач дозволив розвантаження товару на склад митного органу і таке вилучення товару суперечить п. 5.1.10 Порядку роботи складу митного органу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 627, оскільки відбулось без складання протоколу про тимчасове вилучення.

Відповідач відхилив позов повністю. Відповідач визнає, що митна декларація для митного оформлення товару надійшла 17.06.2024. Водночас, оскільки автоматизованою системою управління ризиками згенеровано таку форму контролю як проведення огляду транспортних засобів, присутність декларанта, в рамках застосування передбачених нею (формою контролю) заходів є, відповідно до ч. 2 ст. 249 МК України, обов`язковою. Декларант пред`явив товар для митного огляду тільки 26.06.2024 о 14.30 год, і проведений митницею огляд протягом 45 хв., завершився 26.06.2024 о 15.15 год.

Також відповідач навів такі заперечення щодо позову:

- протокол про порушення митних правил складено 28.06.2024, оскільки виявлені обставини містять значний обсяг інформації та потребували часу для їх якісного аналізу та викладення, законодавство не передбачає обов`язку складання протоколу в день проведення митного огляду;

- протокол про порушення митних правил від 28.06.2024 №0550/10000/24 містить рішення про вилучення товару, така форма протоколу про порушення митних правил відповідає формі, затвердженій наказом Міністерством фінансів Україні 31.05.2021 № 652, окреме складання протоколу про тимчасове вилучення може мати місце тоді, коли на час складання протоколу про порушення митних правил місцезнаходження предметів правопорушення невідоме;

- пункт 5.1.10 Порядку роботи складу митного органу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 627, передбачає можливість продовження строку передачі товару на склад митниці з обґрунтованих підстав. Нерозміщення товарів на складах митниці не відбулось внаслідок їх завантаженості, а специфічність товару та його габарити (понад 6 м) потребували часу для пошуку складу;

- за ч. 7 ст. 239 МК України витрати митних органів на огляд товару та інші витрати, пов`язані з переміщенням товарів на склад митного органу та зберігання товарів, транспортних засобів, відшкодовуються утримувачем товарів;

- сплата позивачем 881967,33 грн штрафних санкцій покупцю товару не є заподіяною шкодою відповідачем, оскільки прострочення поставки товару мало місце за відсутності вини позивача, а тому відсутній критерій обов`язковості понесення цих платежів.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

18.12.2023 товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Алмакстех» уклало з компанією «JINAN XINTIAN TECHNOLOGY CO., LTD» (Китай) зовнішньоекономічний контракт від 18.12.2023 № XT-1223 на поставку останнім установки лазерної різки з труборізом XT-Laser, XT-2060 HT -6KW Raycus разом з компресором TKM 15-16А та стабілізатором SBW-N-50KVA (далі - Товар/Установка).

Також 18.12.2023 товариство з обмеженою відповідальністю «Алмакстех» уклало з товариством з обмеженою відповідальністю «Отіс Тарда» договір поставки товару від 18.12.2023 № 1812К (далі - договір поставки), за яким зобов`язалось поставити останньому товар, визначений у специфікації. За специфікацією, що є додатком до договору поставки, предметом поставки є установка лазерної різки з труборізом XT-Laser, XT-2060 HT -6KW Raycus разом з компресором TKM 15-16А та стабілізатором SBW-N-50KVA, загальною вартістю 3779860,00 грн з податком на додану вартість (ПДВ). Товариство з обмеженою відповідальністю «Алмакстех» зобов`язалось поставити товар протягом 160 календарних днів з моменту оплати коштів, які сплачені товариством з обмеженою відповідальністю «Отіс Тарда» 19.12.2023 в розмірі 1133958,00 грн (платіжна інструкція від 19.12.2023 №973) та 21.03.2024 в розмірі 2397633,00 грн (платіжна інструкція від 21.03.2024 №2001).

За умовами договору поставки за несвоєчасну поставку товару товариство з обмеженою відповідальністю «Алмакстех» зобов`язалось сплатити штраф у розмірі 28% від вартості товару.

Вказаний Товар ввезено на митну територію України автомобільним транспортом за міжнародними товарно-транспортними накладними N SODS0010721 від 10.06.2024 (перевозився автомобілем з номерним знаком НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ) та N SODS0010721- 1 від 10.06.2024 (перевозився автомобілем з номерним знаком НОМЕР_3 / НОМЕР_4 ). Товар знаходився у двох контейнерах MRKU2430848 та TCKU7864546. Послуги з організації перевезення Товару у контейнерах автомобільним транспортом надало позивачу ТОВ «ДСВ логістика» за договором на транспортно-експедиторське обслуговування від 19.01.2024 № GC-022532.

Після прибуття Товару у місто Київ послуги позивачу з перебування Товару на митному складі до митного оформлення надало ТОВ «ДТА сервіс плюс» на підставі договору доручення № 141/Т/ДТА/2023 від 20.12.2023. Товар перебував у контейнерах, навантажених на вказані вище автомобілі.

Декларування Товару позивача здійснював фізична особа-підприємець ОСОБА_1 на підставі договору № 21/12/23К від 21.12.2023, укладеного з позивачем. За цим договором ОСОБА_1 зобов`язався надавати позивачу послуги з митно-брокерського обслуговування.

17.06.2024 ОСОБА_1, як декларант, з метою здійснення митного оформлення Товару подав до Київської митниці митну декларацію типу ІМ/40/ДЕ, якій було присвоєно реєстраційний № 24UA32U3. Декларація прийнята в базу даних митниці 17.06.2024 о 09:45:21, протокол обробки електронного документа № 233276.

17.06.2024 о 09:48:06 позивач отримав повідомлення відповідача, протокол обробки електронного документа № 233278, про необхідність здійснення митного огляду відповідно до ст. 338 МК України. У повідомленні зазначено, що така форма контролю визначена на підставі застосування автоматизованої системи управління ризиками (АСУР), вказано на необхідність присутності на підставі ч. 2 ст. 249 МК України декларанта, зазначено місце доставки товару, де буде здійснюватися митний огляд (СТИЗ та МС ПрАТ «Авіапостач», оглядові рампи ВМО №4 м/п «Західний»), адреса його знаходження (м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 92б), а також уповноважену особу (посаду, прізвище, контактний номер телефону).

Декларант ( ОСОБА_1 ) пред`явив Товар для огляду 26.06.2024. Відповідно до акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу огляд тривав з 14.30 до 15.15. Огляд проводився інспекторами відповідача в присутності декларанта та водіїв. Під час огляду Товару встановлено (за допомогою електронного газоаналізатора), що обладнання містить речовину «R-32=100% AIR=0%».

28.06.2024 позивач отримав повідомлення (протокол обробки електронного документа 233928) про відмову в митному оформленні.

Підставою для відмови стало складання Київською митницею 28.06.2024 протоколу про порушення митних правил стосовно ОСОБА_1 . У протоколі зазначено, що декларантом ОСОБА_1 не заявлено у митній декларації № 24UA32U3 точні та достовірні відомості про товари, а саме: наявність у товарі фторованих парникових газів («Дифтометнон (ГФВ-32)», який включений до Переліку речовин, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2023 № 1402. Зазначені дії ОСОБА_1, відповідно до протоколу, мають ознаки порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України.

Вказаний вище протокол складено за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України № 652 від 31.05.2012, яка передбачає відображення у тексті протоколу інформації про тимчасове вилучення товарів та документів відповідно до ст. 511 МК України. У протоколі зазначено, що на підставі ст. 511 Митного кодексу України за цим протоколом тимчасово вилучено установку (верстат) для лазерної різки листового металу та труб з маркуванням «JINAN XINTIAN TECHNOLOGY CO» та «XTLASER» в розібраному вигляді в комплектації.

Вилучений відповідачем Товар був переданий позивачем на визначений Київською митницею склад 05.07.2024. Протягом цього часу Товар перебував навантажений в автомобілях з номерним знаком НОМЕР_1 / НОМЕР_2 та НОМЕР_3/ НОМЕР_4 на стоянці в зоні прибуття автотранспорту. Сторони визнають, що знаходження Товару а автомобілях в період з 28.06.2024, момент складання Київською митницею протоколу про порушення митних правил стосовно ОСОБА_1, який містив рішення про тимчасове вилучення Товару, по 05.07.2024 зумовлений відсутністю розпоряджень відповідача щодо складу, на який Товар підлягав передачі.

За стоянку автомобілів з номерним знаком НОМЕР_1 / НОМЕР_2 та НОМЕР_5 / НОМЕР_4 в зоні прибуття автотранспорту протягом 19 днів (з 17.06.2024 по 05.07.2024) позивач сплатив ТОВ «ДТА сервіс плюс» 7524,00 грн. Підставою для оплати був договір доручення № 141/Т/ДТА/2023 від 20.12.2023, в рамках виконання якого сторони підписали акт надання послуг № 2437 від 05.07.2024 на суму 3168 грн, акт надання послуг № 2438 від 05.07.2024 на суму 3168 грн, акт надання послуг № 2439 від 05.07.2024 на суму 594 грн, акт надання послуг № 2440 від 05.07.2024 на суму 594 грн. Підтвердженням оплати є платіжні інструкції № 191 від 02.07.2024, № 192 від 02.07.2024, № 204 від 05.07.2024, №203 від 05.07.2024.

Організацію розвантаження Товару на визначеному Київською митницею складі здійснив позивач, понісши такі витрати:

- 8100,00 грн сплачено ТОВ «Верстат-Сервіс» за послуги з розвантаження лазерного верстату (платіжна інструкція № 207 від 08.07.2024). Надання цих послуг засвідчується актом № В-00000011 від 05.07.2024;

- 7200,00 грн сплачено ТОВ «Клінчук-Кран» за послуги автокрана (платіжна інструкція № 200 від 04.07.2024). Надання цих послуг засвідчується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 703 від 04.07.2024;

- 18400,00 грн сплачено ТОВ «Мінірент» за послуги автонавантажувача та його транспортування до місця розвантаження (платіжна інструкція № 202 від 05.07.2024) ). Надання цих послуг засвідчується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 586 від 05.07.2024;

- 6800,00 грн сплачено ТОВ «Нокас» за вантажно-розвантажувальні роботи (платіжна інструкція № 199 від 04.07.2024). Надання цих послуг засвідчується актом надання послуг № 53 від 05.07.2024.

Також, на виконання договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 19.01.2024 № GC-022532 позивач сплатив ТОВ «ДСВ логістика» 168811,78 грн (платіжна інструкція від 08.07.2024 № 210), які складаються з вартості понаднормового простою транспортних засобів у м. Києві (17 діб) у розмірі 74426 грн (по 37215 грн за кожен автомобіль), та 94381,78 грн компенсації вартості детеншна за період з 27.06.2024 по 08.07.2024 (плата за перевищення безкоштовного терміну використання контейнера).

Оскільки тимчасове вилучення відповідачем Товару зумовило неможливість своєчасне виконання позивачем свого обов`язку перед товариством з обмеженою відповідальністю «Отіс Тарда» за договором поставки товару від 18.12.2023 № 1812К, 02.09.2024 товариство з обмеженою відповідальністю «Алмакстех» уклало з товариством з обмеженою відповідальністю «Отіс Тарда» додаткову угоду від № 1 до договору поставки, в якій визначили новий термін поставки - 28.02.2025.

11.10.2024 Солом`янський районний суд міста Києва розглянув матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України, щодо якого Київською митницею 28.06.2024 складено протокол про порушення митних правил. Постановою Солом`янського районного суду міста Києва у справі № 760/20301/24 провадження закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Київський апеляційний суд 26.12.2024 залишив без змін постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2024 року про закриття провадження по справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України, залишив без змін.

Суди констатували, що оскільки на час подання ОСОБА_1 митної декларації № 24UA32U3 переміщення Товару через митний кордон було вже завершено, відсутні підстави для притягнення останнього до відповідальності за порушення митних правил, передбаченої ст. 472 МК України. Також суди зазначили, що інформація, внесена до митної декларації ОСОБА_1 , повністю відповідала відомостям із товаросупровідних та комерційних документів, а митний орган не надав прямих доказів умисності дій ОСОБА_1 та не довів той факт, що декларанту достовірно було відомо про невідповідність опису товару, та чи він мав у своєму розпорядженні дані, які свідчили про невідповідність товаросупровідних документів фактичним характеристикам товару.

08.01.2025 позивач подав відповідачу для митного оформлення Товару електронну митну декларацію № 25UA41U9, та отримав в цей же день відмову у митному оформленні у зв`язку з примусовим відчуженням майна згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_6 Національної гвардії України від 26.12.2024 № 2138.

28.02.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «Алмакстех» уклало з товариством з обмеженою відповідальністю «Отіс Тарда» додаткову угоду від № 1 до договору поставки, в якій визначили новий термін поставки - 31.08.2025.

04.03.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «Отіс Тарда» звернулось до товариства з обмеженою відповідальністю «Алмакстех» з вимогою про сплату 881967,33 грн штрафу відповідно до п. 8.3 договору поставки. Цим пунктом передбачена відповідальність постачальника (ТОВ «Алмакстех») у вигляді штрафу в розмірі 28 відсотків від вартості товару без ПДВ за несвоєчасну поставку Товару.

07.03.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «Алмакстех» сплатило товариству з обмеженою відповідальністю «Отіс Тарда» 881967,33 грн штрафу (платіжна інструкція від 07.03.2025 № 449).

Вирішуючи спір суд виходить з такого.

Правове регулювання відшкодування шкоди здійснюється нормами глави 82 Цивільного кодексу України.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання недоговірної шкоди передбачено ст. 1166 Цивільного кодексу (далі -ЦК) України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичній або юридичній особі, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, складовими елементами акту завдання шкоди є: протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду; настання шкоди; причинний зв`язок між вказаними двома елементами; вина завдавача шкоди.

У свою чергу, відсутність однієї з наведених обставини свідчить про відсутність підстав для застосування визначеної ст. 1166 ЦК України відповідальності. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Закон передбачає, що носієм обов`язку відшкодувати шкоду крім безпосереднього завдавача шкоди можуть бути інші особи, на яких законом покладено обов`язок відшкодування шкоди. До встановлених законом випадків відшкодування шкоди незалежно від вини є її заподіяння внаслідок неправомірних дій органів державної влади або органів місцевого самоврядування (стаття 1173 ЦК) або дій їх посадових чи службових осіб (стаття 1174 ЦК). В цих випадках суб`єктами відшкодування шкоди є держава, Автономна Республіка Крим або орган місцевого самоврядування.

Зокрема, статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ЦК України).

Встановлення складу деліктного правопорушення у діях особи є підставою для застосування загальних положень про цивільно-правову відповідальність.

Протиправність поведінки в цивільних правовідносинах може мати дві форми: дію та бездіяльність.

У цій справі поведінка, з якою позивач пов`язує настання шкоди, стосується як бездіяльності відповідача (у період з 17.06.2024 по 26.06.2024 така бездіяльність пов`язується з не проведенням митного огляду, а по 05.07.2024 - не передання Товару на склад митниці), так і дій відповідача - вилучення Товару. З огляду на це, в залежності від форми поведінки відповідача, з якою позивач асоціює факти заподіяння шкоди, понесені позивачем витрати також підлягають класифікації відповідно до обставин, що зумовили їх понесення, а саме:

- витрати, що пов`язані із зберіганням Товару у період з 17.06.2024 по 05.07.2024 та пов`язані з цим витрати, до яких відносяться: оплата стоянки автомобілів з номерним знаком НОМЕР_1 / НОМЕР_2 та НОМЕР_5/ НОМЕР_4 в зоні прибуття автотранспорту протягом 19 днів (з 17.06.2024 по 05.07.2024) у розмірі 7524,00 грн; оплата 168811,78 грн, які складаються з вартості понаднормового простою транспортних засобів у м. Києві (17 діб) у розмірі 74426 грн та 94381,78 грн компенсації вартості детеншна за період з 27.06.2024 по 08.07.2024;

- витрати, що пов`язані з вилученням Товару: 8100,00 грн за послуги з розвантаження лазерного верстату; 7200,00 грн за послуги автокрана; 18400,00 грн за послуги автонавантажувача та його транспортування до місця розвантаження; 6800,00 грн за вантажно-розвантажувальні роботи; 881967,33 грн штрафу.

Такий поділ (класифікація) витрат зумовлена застосуванням різних правових механізмів оцінки поведінки відповідача при дослідженні всіх складових елементів, що формують склад деліктного правопорушення як акту заподіяння шкоди.

Встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, боротьба з порушеннями митних правил є заходами, що спрямовані на реалізацію державної митної політики, і, в сукупності з іншими заходами, становлять митну справу.

Митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (п. 23 ч. 1 ст. 4 МК України).

Мета митного оформлення визначена ст. 246 МК України. За ч. 1 цієї норми метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Для виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів і транспортних засобів комерційного призначення застосовуються автоматизована система митного оформлення, електронна транзитна система, які згідно з цим Кодексом в автоматичному режимі з урахуванням результатів аналізу ризиків та залежно від типу митної декларації, митного режиму, особливостей, засобів і способів переміщення товарів через митний кордон України, наявності відповідних авторизацій на застосування спрощень визначають перелік таких митних формальностей та необхідність участі у їх виконанні посадової особи митного органу (абз. 1 ч. 3).

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ст. 248 МК України).

Митне оформлення завершується в найкоротший можливий строк, але не більше ніж чотири робочих години з моменту пред`явлення митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу (ч. 1 ст. 255 МК України). Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії (ч. 5 ст. 255 МК України).

За загальним правилом присутність декларанта або уповноважених ним осіб під час митного оформлення не є обов`язковою. Зокрема, ч. 1 ст. 249 МК України (тут і далі застосована редакція цієї норми, що була чинна станом на червень, липень 2024 року) містить диспозицію про їх можливість бути присутніми під час митного оформлення товарів, які пред`являються ними для такого оформлення, тобто така присутність є виключно їхнім волевиявленням. Відсутність такого волевиявлення не є перешкодою для виконання митним органом вимог ч. 1 ст. 255 МК України щодо митного оформлення в найкоротший можливий строк, але не більше ніж чотири робочих години з моменту пред`явлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню.

Виключенням з загального правила є випадки, передбачені ч. 2 ст. 249 МК України. За цією нормою у разі застосування заходів, передбачених статтями 338 і 339 цього Кодексу, а також на вимогу митного органу присутність декларантів або уповноважених ними осіб під час митного оформлення є обов`язковою.

Сукупність заходів, які здійснює митний орган при митному оформлені товарів, є митним контролем, що передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи (ч. 3 ст. 318 МК України).

Митний огляд та переогляд товарів, транспортних засобів комерційного призначення, є однією із форм митного контролю (п. 2 ч. 1 ст. 236 МК України). Сукупність заходів, які здійснюються митницею при застосуванні цієї форми контролю, є предметом регулювання ст. 338 МК України.

За ст. 338 МК України при застосуванні такої форми митного контролю як огляд та переогляд товарів, транспортних засобів митним органом здійснюється ідентифікація (візуальне обстеження) без розкриття пакувальних місць і без обстеження транспортного засобу, або розкриття (повне або часткове) пакувальних місць і обстеженням транспортного засобу (вибіркове або поглиблене).

Послідовність дій посадових осіб митних органів при організації, проведенні та оформленні результатів огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення визначає Порядок проведення огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, який затверджений наказом Міністерства фінансів України 12.12.2012 № 1316. За цим Порядком огляд та переогляд товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюються шляхом візуального огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, або розкриття пакувальних місць, обстеження транспортного засобу комерційного призначення (п. 1.4 розділу І Порядку). Якщо за результатами застосування системи управління ризиками виникла необхідність огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, посадова особа митного органу, яка виявила таку необхідність, особисто інформує керівника підрозділу митного оформлення або особу, яка виконує його обов`язки, для прийняття рішення про проведення огляду не пізніше 10 хвилин з моменту виявлення необхідності проведення огляду (п. 1.1. розділу ІІ Порядку). У разі якщо декларування товарів здійснюється на підставі електронних документів, рішення про проведення огляду оформляється у вигляді електронного повідомлення про проведення огляду, засвідченого електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, що направляється електронними каналами зв`язку декларанту (п. 1.5 розділу ІІ Порядку).

Частина 6 стаття 338 Митного кодексу України містить вимогу про необхідність присутності при здійсненні огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів комерційного призначення особи, яка переміщує ці товари, транспортні засоби через митний кордон України чи зберігає товари під митним контролем, а у разі її відсутності - залучення не менше ніж двох понятих.

Отже, суб`єктивний склад осіб, які повинні бути одночасно присутні при огляді (переогляду) товарів, транспортних засобів (крім посадових осіб митниці) визначається ч. 2 ст. 249 МК України та ч. 6 ст. 338 МК України, якими є:

1) декларант або уповноважені ним особи;

2) особа, яка переміщує ці товари, транспортні засоби через митний кордон України чи зберігає товари під митним контролем, а у разі її відсутності - не менше ніж два понятих.

Наявність при здійсненні огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів комерційного призначення особи, яка переміщує ці товари, транспортні засоби через митний кордон України (перевізника) не звільняє декларанта від обов`язку особисто прийняти участь у такому огляді або уповноважити іншу особу на участь у заходах, передбачених ст. 338 МК України.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt).

Стаття 79 ГПК України закріпила в господарському процесі стандарт доказування «вірогідності доказів».

Стандарт доказування «вірогідності доказів» підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 Конвенції). Конвенція та практика ЄСПЛ є джерелом права (ч. 4 ст. 11 ГПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи є вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України» («BENDERSKIY v. Ukraine»), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як зазначено судом вище, декларант ОСОБА_1 електронну митну декларацію типу ІМ/40/ДЕ № 24UA32U3 подав 17.06.2024 о 09:45:21 і вже 17.06.2024 о 09:48:06 відповідач, на підставі застосування автоматизованої системи управління ризиками, повідомив позивача про необхідність здійснення митного огляду відповідно до ст. 338 МК України, зазначивши про необхідність присутності на підставі ч. 2 ст. 249 МК України декларанта, місце митного огляду та його адресу, а також дані уповноваженої особи. Такі дії відповідача відповідають вимогам Порядку проведення огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення (п. 1.1. розділу ІІ).

Позивач не надав доказів пред`явлення декларантом ( ОСОБА_1 ) Товару для огляду до 26.06.2024. Доводи позивача про можливість проведення відповідачем митного огляду Товару за відсутності декларанта обмежившись участю представників перевізника (осіб, яка переміщують транспортні засоби через митний кордон), суперечать ст. 249 МК України та ст. 338 МК України з наведених вище підстав.

Переміщення позивачем транспортних засобів з Товаром до місця митного огляду не потребувало письмового дозволу керівника митниці або його заступника, як стверджує позивач. Позивач, базуючи свої твердження на ч. 2 ст. 332 МК України, невірно визначає коло осіб, на яких поширюються її приписи. За цією нормою проведення господарських робіт у зоні митного контролю, переміщення через межі зони митного контролю і в межах цієї зони товарів, транспортних засобів, громадян, які не перетинають митний кордон України, посадових осіб інших державних органів, які не проводять заходи офіційного контролю, відбуваються з дотриманням режиму зони митного контролю і допускаються тільки з письмового дозволу керівника відповідної митниці (митного поста) або його заступника, а в зонах митного контролю, розташованих у пунктах пропуску через державний кордон України, - крім того, за погодженням з начальником відповідного органу охорони державного кордону.

Отже, вказана норма поширюється на осіб, які не перетинають митний кордон України.

Перетинання митного кордону - це процес переміщення товарів через митну територію України що супроводжується процедурами декларування, митного контролю та митного оформлення.

Позивач на підставі зовнішньоекономічного договору здійснює імпорт Товару з переміщенням його через митний кордон України, тобто є учасником процедур перетинання митного кордону України.

Підсумовуючи наведене суд констатує, що відсутні докази бездіяльності відповідача у період з 17.06.2024 по 26.06.2024 щодо не проведення митного огляду Товару, що свідчить про відсутність неправомірної поведінки відповідача у цей період як необхідної умови акту заподіяння шкоди.

Також суд не знаходить підстав для кваліфікації поведінки відповідача у період з 27.06.2024 по 05.07.2024 як неправомірної бездіяльності.

Зокрема, за п. 1 ч. 1 ст. 491 МК України безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил є однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил.

Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил (ст. 488 МК України).

За приписами ч. 1 ст. 494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

При оцінці критерію невідкладності слід виходити з визначених Митним кодексом України завдань провадження у справах про порушення митних правил, якими є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення їх з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч. 1 ст. 486). Отже критерій невідкладності не носить уніфікованого часового виміру, і в кожній окремій справі, в залежності від її обставин та обсягу, в першу чергу повинен забезпечувати реалізацію завдань провадження у справах про порушення митних правил. Невідкладність є умовою, яка спрямована на оперативну фіксацію доказів з метою їх збереження та швидке реагування на правопорушення.

Складання Київською митницею 28.06.2024 протоколу про порушення митних правил стосовно ОСОБА_1 , тобто через один день після проведення огляду Товару, враховуючи наведені у ньому дані про аналіз інформації та законодавства щодо виду та характеру правопорушення, відповідає критерію невідкладності.

Крім того, відсутні дані про те, що складання вказаного протоколу про порушення митних правил в іншу дату (раніше) вплинуло б на строк передання Товару на склад митниці (05.07.2024).

Вимоги до змісту протоколу про порушення митних правил наведені у ч. 2 ст. 494 МК України, серед яких є відомості щодо товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу.

За ст. 511 МК України товари - безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатися (ч. 1). У разі виявлення порушень митних правил, передбачених частиною шостою статті 470, частиною третьою статті 471, статтями 472, 473, 476, частиною шостою статті 481, статтями 482-484 цього Кодексу, тимчасове вилучення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обов`язковим (ч. 2). Тимчасово вилучені товари, у тому числі транспортні засоби особистого користування, транспортні засоби комерційного призначення та документи повинні бути перелічені у протоколі, що складається в передбачених цим Кодексом випадках, або в доданому до нього описі з точним зазначенням кількості, міри, ваги та особливих ознак цих товарів, транспортних засобів та документів, а також вартості товарів, транспортних засобів (ч. 3).

Форми процесуальних документів у справах про порушення митних правил затверджені наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 № 652. Форма протоколу про порушення митних правил містить розділ про тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів та документів на підставі статті 511 Митного кодексу України.

Отже, якщо вилучення товарів, транспортних засобів та документів має місце одночасно зі складанні протоколу про порушення митних правил, таке вилучення також здійснюється відповідно до ст. 511 МК України, відображається у протоколі про порушення митних правил та не потребує складання окремого протоколу.

Київська митниця 28.06.2024 склала протокол про порушення митних правил стосовно ОСОБА_1 за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України № 652 від 31.05.2012, у ньому відображена інформація про тимчасове вилучення товарів та документів відповідно до ст. 511 МК України (зазначено, що на підставі ст. 511 Митного кодексу України за цим протоколом тимчасово вилучено установку (верстат) для лазерної різки листового металу та труб з маркуванням «JINAN XINTIAN TECHNOLOGY CO» та «XTLASER» в розібраному вигляді в комплектації).

Зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється на складах митних органів. Під складами митних органів розуміються складські приміщення, резервуари, криті та відкриті майданчики, холодильні чи морозильні камери, які належать митним органам або використовуються ними і спеціально обладнані для зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення (ч. 1 ст. 239 МК України).

30.05.2012 Міністерство фінансів України наказом № 627 затвердило Порядок роботи складу митного органу, за яким прийняті/вилучені товари зберігаються у власних або орендованих складах, перелік яких затверджується наказом митниці, із визначенням зон митного контролю, у межах яких митниці здійснюють митні формальності. За п. 4.2 цього Порядку на складах митниці можуть зберігатися товари, транспортні засоби комерційного призначення, тимчасово вилучені відповідно до статті 511 Кодексу (підпункт 4.2.7).

Відповідно до підпункту 5.1.10 Порядку роботи складу митного органу товари, транспортні засоби комерційного призначення, тимчасово вилучені в справах про порушення митних правил, та предмети, вилучені відповідно до кримінального процесуального законодавства, передаються на склад митниці протягом поточного робочого дня, впродовж якого вони були вилучені, або після завершення зміни. У виняткових випадках за наявності великих обсягів вилучених товарів чи інших обґрунтованих підстав строк організації передачі товарів, транспортних засобів комерційного призначення може бути подовжений керівником підрозділу протидії митним правопорушенням за погодженням з керівником господарської служби. Подовження такого строку фіксується службовою запискою на ім`я керівника господарської служби.

Київська митниця продовжила строк організації передачі Товару на склад митниці до 05.07.2024 без фіксації такого продовження службовою запискою на ім`я керівника господарської служби.

Водночас, сторони не заперечують, що Товар є габаритним обладнанням, зберігання якого вимагало пошуку відповідного та належного складського приміщення. Підтвердженням необхідності створення митницею умов для безпечного зберігання Товару в силу його параметрів є організовані позивачем процеси щодо розвантаження Товару: окремо замовлені послуги для фахового розвантаження лазерного верстату, окремо замовлені послуги автомобільного крану вантажопідйомністю 25 тонн, окремо послуги оренди автонавантажувача вантажопідйомністю 8 тонн, послуги оренди домкрату вантажопідйомністю 8 тонн.

З огляду на це суд вважає вірогідними доводи відповідача про те, що пошук складу потребував часу, і ці обставини є винятковими у розумінні підпункту 5.1.10 Порядку роботи складу митного органу, що є підставою для продовження строку організації передачі Товару на склад митниці. Відсутність службової записки на ім`я керівника господарської служби щодо фіксації такого продовження не нівелює та не спростовує настання виняткового випадку як підстави для продовження. Службова записка не є підставою для продовження, а тільки фіксує настання виняткового випадку. Відсутність такої фіксації не унеможливлює з`ясування факту його настання.

Бездіяльність є пасивною неправомірною поведінкою, що полягає в невчиненні (ухиленні) від вчиненні дій, які особа могла і зобов`язана була вчинити.

Натомість встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач організував передачу Товару для зберігання на склад, часові межі такої організації зумовлені характеристиками Товару (вагою, параметрами), і можливість передачі тимчасово вилученого майна у інший строк, ніж протягом поточного робочого дня, впродовж якого вони були вилучені, передбачена законодавством. Все це, у своїй сукупності, не дає підстав для кваліфікації поведінки відповідача у період з 27.06.2024 по 05.07.2024 як неправомірної бездіяльності.

А тому, понесені позивачем витрати, що пов`язані із зберіганням Товару у період з 17.06.2024 по 05.07.2024 та пов`язані з цим витрати (оплата стоянки автомобілів з номерним знаком НОМЕР_1 / НОМЕР_2 та НОМЕР_5/ НОМЕР_4 в зоні прибуття автотранспорту протягом 19 днів (з 17.06.2024 по 05.07.2024) у розмірі 7524,00 грн; оплата 168811,78 грн, які складаються з вартості понаднормового простою транспортних засобів у м. Києві (17 діб) у розмірі 74426 грн та 94381,78 грн компенсації вартості детеншна за період з 27.06.2024 по 08.07.2024) не є шкодою, обов`язок з відшкодування якої виникає у відповідача.

Станом на час понесення позивачем витрат на організацію розвантаження Товару на визначений Київською митницею склад (8100,00 грн сплачено ТОВ «Верстат-Сервіс» за послуги з розвантаження лазерного верстату; 7200,00 грн сплачено ТОВ «Клінчук-Кран» за послуги автокрана; 18400,00 грн сплачено ТОВ «Мінірент» за послуги автонавантажувача та його транспортування до місця розвантаження; 6800,00 грн сплачено ТОВ «Нокас» за вантажно-розвантажувальні роботи, а всього сплачено 40500 грн) витрати, пов`язані з переміщенням товарів на склад митного органу законодавство не відносило до витрат митних органів, які відшкодовуються утримувачем або іншою заінтересованою особою. Зокрема, ч. 7 ст. 239 МК України в редакції Закону № 141-IX від 02.10.2019 передбачала, що власники або уповноважені ними особи відшкодовують витрати митних органів тільки за зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пунктах 1-5 частини першої та у частині п`ятій статті 238 цього Кодексу (ч. 5 ст. 238 МК України відносила до таких товари, транспортні засоби комерційного призначення, що вилучені відповідно до статті 511 цього Кодексу).

У зв`язку з цим редакція ч. 3 ст. 243 МК України, що була чинна станом на липень 2024 року, до складу витрат, на відшкодування яких митниця втрачає право у разі припинення провадження у справі про порушення митних правил за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, відносила виключно витрати митного органу на зберігання зазначених вище товарів, транспортних засобів.

Понесення позивачем вказаних вище витрат зумовлюється ухваленням відповідачем рішення про тимчасове вилучення Товару. Таке рішення відповідачем ухвалено на підставі ч. 2 ст. 511 МК України, яка передбачає, що у разі виявлення порушень митних правил, передбачених статтею 472 цього Кодексу, тимчасове вилучення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обов`язковим.

Отже, тимчасове вилучення Товару із сторони відповідача мало місце у зв`язку з виконанням ним обов`язку, покладеного на нього ч. 2 ст. 511 МК України.

Як зазначено вище, зобов`язання з відшкодування шкоди є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто протиправна поведінка завдавача шкоди. А тому, оскільки тимчасове вилучення Товару відповідачем є наслідком виконанням ним обов`язку, тобто правомірною дією, відсутні підстави для кваліфікації понесених позивачем витрат у розмірі 40500 грн на організацію розвантаження Товару на визначений Київською митницею склад як шкоди.

Як зазначено судом вище, шкода є однією з умов виникнення обов`язку з її відшкодування і вона означає сукупність несприятливих для особи, якій вона завдана, особистих немайнових, а також майнових наслідків, що виникли у разі порушення суб`єктивних цивільних прав особи. Майновою визнається шкода, яку можна оцінити у грошовому еквіваленті. При її відшкодуванні спрацьовує принцип повного відшкодування. Грошове вираження майнової шкоди є збитками. Однією із складових збитків, як негативного наслідку, що настав в майновій сфері потерпілої від правопорушення особи, є їх реальність. Реальні збитки включають витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням майна, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Безумовно, тимчасове вилучення відповідачем Товару може мати наслідком настання для позивача несприятливих майнових наслідків, водночас не будь-які витрати є такими, що є невідворотними, тобто такими, що при інших обставинах не мали б бути понесені.

Як зазначено судом вище, 07.03.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «Алмакстех» сплатило товариству з обмеженою відповідальністю «Отіс Тарда» 881967,33 грн штрафу (платіжна інструкція від 07.03.2025 № 449). Вказані кошти сплачені в рамках правовідносин, що виникли між товариством з обмеженою відповідальністю «Алмакстех» та товариством з обмеженою відповідальністю «Отіс Тарда» за договором поставки товару від 18.12.2023 № 1812К. За цим договором позивач зобов`язався поставити Товар ТОВ «Отіс Тарда», за несвоєчасну поставку якого позивач зобов`язався сплати штраф у розмірі 28 відсотків від вартості Товару без ПДВ (п. 8.3 договору поставки).

28.02.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «Алмакстех» уклало з товариством з обмеженою відповідальністю «Отіс Тарда» додаткову угоду від № 1 до договору поставки, в якій визначили термін поставки - 31.08.2025.

Договором є домовленість сторін двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу (далі -ЦК) України).

Договору як юридичному факту властиві такі ознаки:

- в договорі виявляється воля не однієї особи, а двох чи кількох, причому волевиявлення учасників за своїм змістом мають збігатися і відповідати одне одному;

- договір - це така спільна дія осіб, яка спрямована на досягнення певних цивільно-правових наслідків: встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Основною особливістю цивільних правовідносин є те, що вони засновані на рівності, автономії волі, майновій і організаційній відокремленості її суб`єктів. У зв`язку з цим однією із засад цивільного законодавства є свобода договору (ст. 3 ЦК України), суть якої розкрита у ст. 627 ЦК України і полягає у тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору є багатоаспектним поняттям, яке включає в себе різні прояви: прийняття власного рішення про вступ у договірні відносини, самостійний вибір того, з ким буде вступати у правовідносини, визначення умов договору тощо. Одним і проявів свободи договору є не лише вільне укладення договору, а й розірвання та зміна його умов за їх згодою.

За загальним правилом договір повинен бути незмінним на весь час протягом його дії, а договірне зобов`язання - виконуватись відповідно до тих умов, які сторони визначили при укладенні договору.

У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (ч. 1 ст. 653 ЦК України).

За ст. 654 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України зміна договору вчиняється в тій самій формі, що й договір.

З огляду на викладене, з 28.02.2025 строком виконання позивачем свого обов`язку перед товариством з обмеженою відповідальністю «Отіс Тарда» за договором поставки щодо поставки Товару є 31.08.2025.

Штраф є неустойкою (ст. 549 ЦК України), і за ст. ст. 611 ЦК України виникнення обов`язку зі сплати сплата неустойки є наслідком порушення зобов`язання. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, що є неналежним виконанням (ст. 610 ЦК України).

Станом на 07.03.2025 (дата сплати товариством з обмеженою відповідальністю «Алмакстех» штрафу у розмірі 881967,33 грн товариству з обмеженою відповідальністю «Отіс Тарда»), у зв`язку зі зміною сторонами умов договору поставки щодо строку поставки Товару, відсутні були обставини, які б давали можливість кваліфікувати позивача таким, що порушив зобов`язання з поставки.

А тому понесення товариством з обмеженою відповідальністю «Алмакстех» витрат розмірі 881967,33 грн не є невідворотними та не пов`язані з поведінкою та рішеннями відповідача.

Крім того, станом на час понесення цих витрат Товар був примусово відчужений згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_6 Національної гвардії України від 26.12.2024 № 2138, що також свідчить про відсутність зв`язку між діями та рішеннями відповідача та понесенням цих витрат.

Підсумовуючи наведене, позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Алмакстех» у позові до Київської митниці.

Покласти судові витрати на товариство з обмеженою відповідальністю «Алмакстех».

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складений 03.10.2025.

Суддя С. А. Ковтун