ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"23" вересня 2025 р. м. Рівне Справа № 918/460/25

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Торчинюка В.Г., при секретарі судового засідання Гупалюк О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтех-Груп"

про стягнення заборгованості в сумі 1 175 811 грн. 73 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: Семенюк Марія Олександрівна (в залі суду).

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" (далі - позивача) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтех-Груп" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 1 175 811 грн. 73 коп.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач несвоєчасно та не у повному обсязі виконав свої зобов`язання щодо повернення попередньої оплати по договору поставки № 25/07 від 25 липня 2024 року в розмірі 1 162 201 грн. 74 коп. Окрім того, позивачем у зв`язку із неналежним виконанням грошового зобов`язання нараховано відповідачу 7 796 грн. 94 коп. 3% річних, 25 690 грн. 47 коп. інфляційних втрат та 80 122 грн. 58 коп.

Відповідач у свою чергу заперечує позовні вимоги та подав до суду пояснення, в яких останній заперечує позовні вимоги та зазначає, що між учасниками процесу укладено договір поставки, відповідно до якого останньому від позивача надходила попередня оплата за товар. Відповідач визнає факт отримання попередньої оплати, однак не визнає суму попередньої оплати яку зобов`язаний повернути позивачу, оскільки відповідно до долучених до матеріалів позовної заяви видаткових накладних вбачається, що сума неповерненого авансу має становити 780 423 грн. 94 коп., а після 05 травня 2025 року 680 423 грн. 94 коп. Окрім того, відповідач заперечує нарахування пені та зазначає про невірність нарахування суми інфляційних втрат та 3% річних.

Відтак, відповідач просить суд відмовити в позові повністю.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 22 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 918/460/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтех-Груп" про стягнення заборгованості в сумі 1 175 811 грн. 73 коп., розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження у змішаній (паперовій та електронній) формі та призначено підготовче судове засідання на 17 червня 2025 року.

17 червня 2025 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

17 червня 2025 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання відповідно до якого останній не заперечує проти відкладення розгляду справи та просить здійснити слухання справи 17 червня 2025 року без його участі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17 червня 2025 року відкладено підготовче засідання на 15 липня 2025 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15 липня 2025 року закрито підготовче провадження по розгляду позовної заяви у справі № 918/460/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтех-Груп" про стягнення заборгованості в сумі 1 175 811 грн. 73 коп. та призначено розгляд справи № 918/460/25 до судового розгляду по суті на 05 серпня 2025 року.

15 червня 2025 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача після проведення судового засідання надійшла заява відповідно до якого останній просить суд відкласти розгляд справи.

08 серпня 2025 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення, в яких останній позовні вимоги заперечує.

В судовому засіданні 05 серпня 2025 року оголошено перерву до 26 серпня 2025 року.

25 серпня 2025 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

26 серпня 2025 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання, в якому останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 26 серпня 2025 року відкладено розгляд справи по суті в межах встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку на 16 вересня 2025 року.

23 вересня 2025 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшла заява про здійснення розгляду справи без його участі.

В судовому засіданні 23 вересня 2025 року представник відповідача заперечив заявлені позовні вимоги в повному обсязі, позивач у свою чергу не забезпечив явку уповноваженого представника.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

25 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтех-Груп" (далі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" (далі - Покупець) було укладено договір поставки № 25/07.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця зерно кукурудзи (не для посіву, для промислової переробки) в кількості 559,5 тонн +/-5%, за ціною однієї тони 8100 грн., ПДВ з яких складає 994 грн. 74 коп., а покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар. Загальна вартість Товару становить 4 531 950 грн. 00 коп., ПДВ з яких складає 556 555 грн. 26 коп.

Згідно пункту 1.4. Договору, право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту отримання Товару та підписання видаткових накладних та/або інших необхідних товаросупровідних документів.

Товар має бути наданий Покупцю в повному обсязі до 01 вересня 2024 року або в більш ранні строки за погодженням сторін (пункт 1.7 Договору).

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що оплата Товару по даному Договору здійснюється в наступному порядку: Покупець здійснює передоплату шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника в розмірі 500 000 грн. 00 коп. протягом 2 днів з моменту підписання цього Договору; Остаточний розрахунок за фактично отриманий Товар здійснюється Покупцем після розвантаження Товару з залізничного транспорту у місці доставки.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.4 Договору, постачальних здійснює поставку Товару на умовах DAP ст. Ізмаїл, код станції 404503. Датою поставки Товару є дата фактичного отримання Товару Покупцем у місці поставки відповідно до умов даного Договору, що зазначається в накладній.

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками останніх.

На виконання умов Договору, згідно товарно-транспортних накладних, видаткових накладних ТОВ "Інтех-Груп" проведено поставку Товару: 07 серпня 2024 року (видаткова накладна 38) кукурудза в кількості 277,35т. на суму 2 246 535 грн. 00 коп.; 07 серпня 2024 року (видаткова накладна 35) кукурудза в кількості 280т. на суму 2 268 000 грн. 00 коп.

27 вересня 2024 року Сторонами укладено Специфікацію № 1, якою сторони визначили: найменування Товару - Кукурудза врожай 20232 року, кількістю 149,74, за ціною 6580 грн. (без ПДВ), на загальну суму 1 123 229 грн. 69 коп. (в т.ч. ПДВ 137 940 грн. 49 коп.); за умовами поставки: СРТ Львівська обл., Золочівський район, с. Пониковиця, "Іподром" Урочище 4.

На виконання умов Договору та Специфікації № 1, згідно з товарно - транспортних накладних, видаткових накладних ТОВ "Інтех-Груп" проведено поставку Товару: 27 вересня 2024 року (видаткова накладна 97) кукурудза в кількості 149,74т. на суму 1 123 229 грн. 69 коп.

Окрім цього, відповідно до матеріалів справи на виконання умов Договору та згідно з товарно-транспортними накладними, видатковими накладними Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтех-Груп" проведено поставку Товару: 08 жовтня 2024 року (видаткова накладна 139) кукурудза в кількості 56,777т. на суму 454 374 грн. 98 коп.; 08 жовтня 2024 року (видаткова накладна 140) пшениця тверда 4 класу в кількості 312,55т. на суму 2 501 275 грн. 14 коп.; 09 жовтня 2024 року (видаткова накладна 153) кукурудза в кількості 23,68т. на суму 189 506 грн. 30 коп.; 11 жовтня 2024 року (видаткова накладна 154) кукурудза в кількості 98,39т. на суму 787 395 грн. 49 коп.; 23 жовтня 2024 року (видаткова накладна 155 кукурудза в кількості 30т. на суму 240 084 грн. 00 коп.; 02 жовтня 2024 року (видаткова накладна 152 ріпак в кількості 18,176 т. на суму 381 777 грн. 79 коп.;

Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" проведено оплату на банківський р/р Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтех-Груп" за поставлений Товар та додатково здійснено попередню оплату, а всього в період з 25 липня 2024 року по 30 жовтня 2024 року в загальному розмірі 10 972 602 грн. 34 коп., що підтверджується видатковими накладними.

Як зазначає позивач загальна сума попередньо перерахованих коштів та недопоставленого товару становить 1 162 201 грн. 74 коп. В порушення вимог Договору, поставку Товару не було проведено в повному обсязі на суму попередньої оплати.

27 лютого 2025 року позивач звернувся до відповідача з вимогою № 1 про повернення суми попередньої оплати в розмірі 1 162 201 грн. коп., однак відповідачем суму коштів повернуто частково 05 травня 2025 року в сумі 100 000 грн. 00 коп.

Посилаючись на умови Договору та ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу, також 80 122 грн. 58 коп. пені, 25 690 грн. 47 коп. інфляційних втрат та 7 796 грн. 94 коп. - 3% річних за період з 28 лютого 2025 року по 21 травня 2025 року.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до встановлених обставини вбачається, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, договірними та стосуються поставки товару. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає порушеними свої права в частині своєчасного повернення суми попередньої оплати, що встановлено у договорі.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі усного договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України, судом враховано законодавство що встановлює та регулює договірні зобов`язання, які виникають на підставі договору організації перевезень вантажів.

Згідно з нормами статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У силу вимог частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями статті 525 ЦК України, та частини 6 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з нормами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1, 2 статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його у встановлений строк.

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.

Тобто, виходячи з аналізу положень статті 693 Цивільного кодексу України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 05 червня 2018 року по справі № 904/8972/17.

За умовами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Як передбачено пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частин 1, 2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання

Судом взято до уваги, що згідно частини 2 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Аргументуючи позовні вимоги, позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умови повернення здійсненої попередньої оплати.

В якості доказів вказаних обставини суду надано наступні докази, а саме копії товарно-транспортних накладних та видаткових накладних.

На підставі наданих позивачем доказів судом встановлено, а саме: факт виникнення між сторонами договірних відносин по поставці товару; факт поставки відповідачем товару та отримання його позивачем; факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань щодо повернення суми попередньої оплати; факт виникнення основної заборгованості.

Відповідно до тверджень позивача, постачальником проведено поставку товару всього на загальну суму 9 810 400 грн. 60 коп.

Суд з вказаним твердженням позивача не погоджується, оскільки відповідно до матеріалів справи, а саме наявних видаткових накладних, сума поставленого та отриманого товару становить 10 192 178 грн. 40 коп.

Зважаючи на вказані обставини, суд зазначає, що позивачем невірно визначено суму поставленого товару, тому, загальна сума попередньої оплати яка повинна повернута відповідачем становить 780 423 грн. 94 коп., а з врахуванням часткової оплати 05 травня 2025 року (100 000 грн. 00 коп.) - 680 423 грн. 94 коп.

Окрім того, суд відхиляє твердження позивача висловлене у судових засіданнях про те, що останнім помилково долучено до матеріалів справи видаткову № 152 від 02 жовтня 2024 року на суму 381 777 грн. 79 коп., оскільки представником не подано до суду докази неотримання товару згідно вказаної накладної або будь-яких заперечень стосовно останньої. У свою чергу представник відповідача у судових засіданнях зазначив про поставку товару відповідно до вищевказаної видаткової накладної та відображення її позивачем у податковій звітності. Доказів протилежного позивачем суду не надано.

Отже, судом встановлено, що відповідач не повернув позивачу передоплату в повному обсязі в розмірі 680 423 грн. 94 коп.

Окрім того, враховуючи зазначені прострочення у розрахунках за здійсненні перевезення, позивач просить стягнути з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційні втрати.

Здійснивши власний розрахунок за допомогою системи комплексного інформаційного забезпечення LIGA:360 встановив, що позивачем не вірно нараховано суму відповідальності за неналежне виконання грошового зобов`язання, оскільки позивачем здійсненно нарахування інфляційних втрат та 3% річних не з вірної суми заборгованості, окрім того позивачем визначено невірні періоди нарахування.

Суд зазначає, що позивачем визначено 28 лютого 2025 року як початок періоду нарахування грошової відповідальності, однак останнім не враховано виставлення відповідачу вимоги № 1 у якій вказано про виконання її у три денний строк з дня отримання. Отже, нарахування санкцій повинно відбуватися з 04 березня 2025 року.

Також, слід зазначити, що позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати у період з 06 травня 2025 року по 21 травня 2025 року, що є неправомірним, оскільки за загальним правилом якщо прострочення менше або дорівнює 15 днів інфляційні не нараховуються, якщо період більше 15 дні, то нараховується як за цілий місяць. У даному випадку період прострочення тривав 15 днів.

Зважаючи на вказані обставини, до стягнення з відповідача підлягає наступна відповідальність за невиконання грошового зобов`язання, а саме 17 251 грн. 27 коп. інфляційних втрат та 4 935 грн. 90 коп. 3% річних.

Щодо нарахування позивачем 80 122 грн. 58 коп. пені суд зазначає наступне.

У якості підстави нарахування пені позивач посилається на пункт 6.3. договору де за порушення термінів поставки або недопоставки товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла протягом терміну не поставленого або недопоставленого товару.

Однак, предметом даного спору не є порушення термінів поставки або недопоставки товару, а повернення суми попередньо перерахованих коштів, договір 25/07 від 25 липня 2024 року не містить норму яка передбачає право нарахування пені у зв`язку із порушенням строків повернення попередньо перерахованих коштів.

Як передбачено пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, однак вказана норма не наділяє будь-яку сторону договору правом на нарахування пені за несвоєчасне виконання саме грошового зобов`язання у вигляді оплати за поставлену продукцію.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на порушника невигідних правових наслідків, що ґрунтуються на умовах договору або на законі, та, які полягають у позбавленні його певних прав або у заміні невиконання обов`язку новим, або у покладенні на цю особу нового додаткового обов`язку. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно до ст. 546 УК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Отже, пеня та штраф за договором - це різновиди неустойки (ст. 549 ЦК). А неустойка - один зі способів забезпечення виконання договірних зобов`язань (ст. 546 ЦК). Виходячи з вимог ст. 547 ЦК неустойка повинна бути оформлена в письмовій формі. Тому, якщо в договорі про неустойку чітко не зазначено, отже, сторони не домовлялися про її стягнення у випадку порушення договірних зобов`язань.

Отже, оскільки договором поставки не передбачено право нарахування пені за порушення строків попередньо перерахованих коштів, правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 80 122 грн. 58 коп. пені відсутні.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні в розумінні ст. ст. 74-78 ГПК України будь-які докази сплати у повному обсязі заборгованості.

Відповідно до пункту 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Пунктами 1 та 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

З правовою позицією та аргументами позивача суд погоджується частково. Правову позицію відповідача судом враховано при визначені суми попередньо нарахованої оплати та при визначені вірного нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

Підсумовуючи усе вищеописане суд констатує, що невиконання відповідачем зобов`язання щодо повернення попередньо перерахованих коштів відповідно до договору поставки порушило інтереси позивача, які полягають у своєчасному отриманні суми попередньо перерахованих коштів за непоставлений товар та обумовлює настання передбачених цим правочином та законом правових наслідків у вигляді стягнення з відповідача суми основної заборгованості та відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Розподіл судових витрат.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до матеріалів справи позивачем сплачено 17 637 грн. 18 коп. судового збору.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з правилами ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки у позов задоволено частково, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 8 431 грн. 33 коп. (з врахуванням коефіцієнту 0,8 позивач мав сплати судовий збір у розмірі 14 109 грн. 74 коп.) покладаються на відповідача, решта судового збору у розмірі 5 678 грн. 41 коп. покладається на позивача.

Суд роз`яснює позивачу, що судовий збір в розмірі 3 527 грн. 44 коп. може бути повернутий особі яка його сплатила на підставі статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтех-Груп" (33027, Рівненська обл., Рівненський р-н, місто Рівне, вул. Київська, будинок 36, офіс 914, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" (45725, с. Звиняче, вул. Привокзальна 17, Луцького р-ну, Волинської обл., ) основну суму заборгованості в розмірі 680 423 (шістсот вісімдесят тисяч чотириста двадцять три) грн. 94 грн. основної суми заборгованості, інфляційні втрати в розмірі 17 251 (сімнадцять тисяч двісті п`ятдесят один) грн. 51 коп. інфляційних втрат, 3% річних в розмірі 4 935 (чотири тисячі дев`ятсот тридцять п`ять) грн. 90 коп. та 8 431 (вісім тисяч чотириста тридцять один) грн. 33 коп. витрати по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 25 вересня 2025 року.

Суддя Вадим Торчинюк