ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2025 р. Справа№ 910/268/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

секретар судового засідання Сергієнко-Колодій В.В.,

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2025

у справі № 910/268/20 (суддя Селівон А.М.)

за позовом ОСОБА_1

до Приватного акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1. ОСОБА_2

2. ОСОБА_3

3. ОСОБА_4

4. Всеукраїнська громадська організація "Академія технологічних наук України"

про визнання протиправною бездіяльність, визнання договору укладеним та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач; ОСОБА_5 ; апелянт; скаржник; заявник) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України" (надалі - відповідач; ПрАТ "Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України"), за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Всеукраїнської громадської організації "Академія технологічних наук України", в якому (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо обов`язкового викупу належних ОСОБА_5 простих іменних акцій товариства у кількості 40 штук;

- визнати протиправними дії відповідача щодо затвердження вартості однієї іменної акції товариства станом на 21.03.2019 у розмірі 45 199,02 грн. за одну акцію та уповноваження генерального директора товариства ОСОБА_3 на укладення договору про обов`язковий викуп належних акціонеру акцій, а також на здійснення оплати вартості акцій у грошовій формі за встановленою ціною викупу у розмірі 45 199,02 грн. за одну просту іменну акцію товариства;

- визнати укладеним з дня набрання рішенням у справі законної сили договір про обов`язковий викуп товариством належних акціонеру простих іменних акцій між сторонами щодо обов`язкового викупу належних позивачеві 40 простих іменних акцій товариства за ціною 234 213,33 грн. за 1 акцію на загальну суму 9 368 533,33 грн. у редакції, що долучена до позовної заяви;

- стягнути з відповідача заборгованість з оплати вартості акцій у сумі 9 723 382,57 грн., з яких: 9 368 533,33 грн. - вартість акцій, 251 795,38 грн. - 3% річних та 103 053,86 грн. - інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2023 у справі № 910/268/20 позов ОСОБА_5 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ПАТ "Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України" щодо обов`язкового викупу належних ОСОБА_5 простих іменних акцій товариства у кількості 40 штук. Визнано протиправними дії ПАТ "Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України" щодо затвердження вартості однієї іменної акції товариства станом на 21.03.2019 у розмірі 45 199,02 грн. за одну акцію та уповноваження генерального директора товариства ОСОБА_3 на укладення договору про обов`язковий викуп належних акціонеру акцій та на здійснення оплати вартості акцій у грошовій формі за встановленою ціною викупу у розмірі 45 199,02 грн. за одну просту іменну акцію товариства. Визнано укладеним з дня набрання рішенням у справі законної сили договір про обов`язковий викуп товариством належних акціонеру простих іменних акцій між ОСОБА_5 та ПАТ "Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України" щодо обов`язкового викупу належних позивачу 40 простих іменних акції за ціною 81 430,00 грн. за 1 акцію на загальну суму 3 257 100,00 грн. у редакції, що долучена до позовної заяви. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 07.11.2023 заяву ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково, стягнуто з ПАТ "Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України" на користь позивача судові витрати у загальному розмірі 152 767,35 грн., в іншій частині заяви відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2024 у справі № 910/268/20 рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2023 залишено без змін. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2023 у справі № 910/268/20 скасовано частково та ухвалено нове рішення. Викладено резолютивну частину додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2023 у справі № 910/268/20 у наступній редакції:

"1. Заяву ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково. 2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України" на користь ОСОБА_5 - 57 525 (п`ятдесят сім тисяч п`ятсот двадцять п`ять), 56 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 130 425 (сто тридцять тисяч чотириста двадцять п`ять) 12 грн. витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи. 3. В іншій частині вимог заяви відмовити."

На примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2023 та додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2024 у справі № 910/268/20 видано відповідно накази від 20.03.2024.

Постановою Верховного Суду від 29.05.2024 у даній справі касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2024 у справі № 910/268/20 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, закрито. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2024 у справі № 910/268/20 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, залишено без задоволення. Касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2024 у справі № 910/268/20 в частині позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат скасовано, а справу № 910/268/20 в скасованій частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2024 у справі № 910/268/20 залишено без змін.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.12.2024 стягнуто з ПАТ "Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України" на користь ОСОБА_5 1 392 458,24 грн. 3% річних та 1 498 266,00 грн. втрат від інфляції. Стягнуто з ПАТ "Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України" до Державного бюджету України 28 360,86 грн. витрат по сплаті судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 27.03.2025 заяву ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/268/20 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України" на користь ОСОБА_5 14 453,62 грн. (чотирнадцять тисяч чотириста п`ятдесят три грн. 62 коп.) витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні заяви ОСОБА_5 в частині стягнення решти витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Як зазначено місцевим господарським судом, приймаючи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, ціну позову, рівень складності, характер спору та юридичної кваліфікації правовідносин у справі, враховуючи обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до господарського суду представником позивача документів, а також їх значення для вирішення спору, зважаючи на висновки суду щодо обґрунтованості позовних вимог позивача в частині стягнення процентів річних та втрат від інфляції та їх задоволення у повному обсязі, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, суд дійшов висновку, що зменшення витрат позивача до 14 453,62 грн. від попередньо заявленої суми 41 038,30 грн., яка є завищеною, відповідатиме критерію пропорційності і розумності.

Не погоджуючись із прийнятим додатковим рішенням, ОСОБА_5 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2025 в частині незадоволених вимог. Постановити судове рішення, яким стягнути з ПАТ "Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України" на користь ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 41 038 (сорок одна тисяча тридцять вісім) грн. 30 коп.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване додаткове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, а висновки викладені у оскаржуваному рішенні є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянт зазначає, що клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу з підстав їх неспівмірності від відповідача до господарського суду не надходило.

На думку скаржника, оскільки судовий спір у справі № 910/268/20 виник виключно внаслідок неправомірних дій відповідача, який в порушення відповідних норм закону не здійснив вчасно оцінку належних позивачу акцій; перешкоджав позивачу у здійсненні такої оцінки самостійно; визначив ціну викупу належних позивачу акцій, яка не нижче ринкової, документально підтверджені витрати позивача на професійну правову допомогу мають бути покладені на відповідача у повному обсязі.

Також позивач вказав, що критично ставиться до посилань господарського суду на нібито нетривалий час, який адвокат витратив на участь в судових засіданнях у справі. Так, документально підтверджено, що: 1) судове засідання у справі 07.11.2024, спочатку було призначене судом на 11:00 год, а потім перенесене на 14:00, фактично розпочате тільки о 15:49; 2) судове засідання у справі 28.11.2024, було призначене судом на 15:00 год, фактично розпочате тільки о 15:55; 3) судове засідання у справі 19.12.2024, було призначене судом на 16:30 год, фактично розпочате тільки о 17:10. Відтак, посилання суду першої інстанції на нетривалість часу, що був витрачений адвокатом на участь в судових засіданнях у справі, спростовується документально.

Крім цього, як вважає апелянт, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача "гонорару успіху" у розмірі 1% від заявлених вимог при новому розгляді справи у суді першої інстанції (20 038,30 грн.), у повній мірі відповідає умовам укладеного сторонам договору №10/19 від 09.05.2019, додатковій угоді № 8 від 22.10.2024 та акту № 1 від 26.10.2024.

Підсумовуючи викладені обставини, позивач підкреслив, що вимога про стягнення з відповідача його витрат на професійну правову допомогу у розмірі 41038,30 грн., яка складається з: складання, оформлення та подання до суду Письмових пояснень щодо суті спору з урахуванням постанови Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 910/268/20 - 3 000,00 грн.; гонорар успіху 20 038,30 грн., що становить 1% від суми заявлених у господарському суді вимог (2 003 830,38 грн.); участь в судовому засіданні у справі, що призначене 07.11.2024 - 6 000,00 грн.; 28.11.2024 - 6 000,00 грн.; 19.12.2024 - 6 000,00 грн., належним чином документально підтверджена, є співмірною з розміром заявлених позивачем та задоволених судом вимог, відповідає обсягу виконаної адвокатом роботи, відповідачем не заперечувалася, тому підлягає до задоволення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2025, апеляційна скарга позивача у справі № 910/268/20 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2025 у справі № 910/268/20.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Представник апелянта в судовому засіданні 03.09.2025 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив змінити додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2025 в частині незадоволених вимог. Постановити судове рішення, яким стягнути з ПАТ "Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України" на користь ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 41 038 (сорок одна тисяча тридцять вісім) грн. 30 коп.

Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання 03.09.2025 не з`явились. Про час та місце розгляду справи відповідач та треті особи повідомлені належним чином, що підтверджується довідками від 13.08.2025 про доставку електронного документа в електронний кабінет відповідача та третьої особи-2, а також поштовими повідомленнями №№: 558, 574, 531 про відправку на адресу третіх осіб 1, 3, 4 ухвали Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2025 про оголошення перерви у справі № 910/280/20 на 03.09.2025.

19.08.2025 поштове повідомлення № 531 вручено третій особі-4.

Поряд із цим, з даних «Трекінг відправлення» з офіційного сайту АТ «Укрпошта» вбачається, що станом на 18.08.2025 поштові відправлення № 558 та № 574 не були вручені під час доставки (причина: закінчення встановленого терміну зберігання) третій особі 1 та 3.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Порядок вручення судових рішень визначено у статті 242 ГПК України, за змістом частини п`ятої якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з положеннями частини шостої статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та відносини між ними визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2023 № 1071 (надалі - Правила надання послуг поштового зв`язку).

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на прості та реєстровані. Реєстровані поштові відправлення поділяються на відправлення без оголошеної цінності (рекомендовані) та відправлення з оголошеною цінністю. Рекомендовані (реєстровані) листи з позначкою «Судова повістка» приймаються для пересилання лише з повідомленням про їх вручення згідно із законодавством (пункти 8, 15 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Адресат реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу інформується про надходження адресованого йому поштового відправлення, поштового переказу шляхом надсилання текстового повідомлення з використанням технічних засобів оператора поштового зв`язку, повідомленням, що підтримується засобами Інтернету, або повідомленням у паперовій формі за встановленою оператором поштового зв`язку формою (пункт 18 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Для отримання поштових відправлень користувачі послуг поштового зв`язку повинні забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України «Про поштовий зв`язок», цих Правил (пункт 76 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Рекомендовані поштові відправлення з позначкою «Судова повістка», адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання поштових відправлень, під розпис. У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до суду (пункт 83 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Системний аналіз ст. 242 ГПК України, п.п. 15, 83, 91, 99, 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, свідчить, що у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (близька за змістом позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19).

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19).

За таких обставин, апеляційний господарський суд вжив належних та необхідних заходів для повідомлення третіх осіб 1 та 3 про дату, час та місце проведення судового засідання.

Також Північним апеляційним господарським судом враховано, що за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2025 про призначення дати судового засідання на 03.09.2025 була оприлюднена 14.08.2025 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (адреса посилання: https://reyestr.court.gov.ua/Review/129491338), тобто усі учасники справи, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до реєстру, мали можливість ознайомитися зі змістом вказаної ухвали.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Разом з цим, застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989) (аналогічне застосування прецедентної практики Європейського суду з прав людини викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.09.2019 у справі № 908/98/18; від 13.09.2019 у справі № 904/4105/18).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що третіх осіб 1 та 3 було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, а неотримання поштової кореспонденції учасником справи не залежить від волевиявлення суду.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. У разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В силу ч. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, враховуючи те, що явка представників відповідача та третіх осіб обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність від відповідача та третіх осіб обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності останніх, яких належним чином повідомлено про судовий розгляд справи апеляційним господарським судом.

Також судова колегія зазначає, що відзивів/письмових пояснень на апеляційну скаргу від відповідача та третіх осіб на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходило.

За ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вже зазначалось апеляційним господарським судом, рішенням Господарського суду міста Києва від 19.12.2024 стягнуто з ПАТ "Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України" на користь ОСОБА_5 1 392 458,24 грн. 3% річних та 1 498 266,00 грн. втрат від інфляції. Стягнуто з ПАТ "Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України" до Державного бюджету України 28 360,86 грн. витрат по сплаті судового збору.

30.12.2024 через канцелярію суду надійшла заява представника позивача № 12/15 від 22.12.2024 про ухвалення додаткового рішення, в якій останній керуючись приписами ст. 244 ГПК України просив господарський суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 41 038,30 грн., понесені позивачем в межах нового розгляду судової справи № 910/268/20. Заяву разом з доказами на підтвердження понесених витрат та доказами направлення копії заяви на адресу відповідача судом долучено до матеріалів справи.

Окрім цього, в поданих 28.10.2024 письмових поясненнях №10/28 від 26.10.2024 щодо суті спору з урахуванням постанови Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 910/268/20 представником позивача було зазначено, що судові витрати, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи, становлять 3 000,00 грн. за складання пояснень, 6 000,00 грн. за участь в судових засіданнях та 1% від суми задоволених вимог - гонорар успіху.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 27.03.2025 заяву ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/268/20 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України" на користь ОСОБА_5 14 453,62 грн. (чотирнадцять тисяч чотириста п`ятдесят три грн. 62 коп.) витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні заяви ОСОБА_5 в частині стягнення решти витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

З огляду на фактичні обставини справи колегія суддів зазначає, що згідно статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої - третьої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку (ч. 6 ст. 129 ГПК України).

Одночасно, за змістом частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно, до закінчення судових дебатів у справі сторона повинна зробити заяву про подання доказів понесення нею судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Водночас, за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при поданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

При цьому витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Визначення договору про надання правничої допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правничої допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг та на нього поширює своє регулювання Глава 63 Цивільного кодексу України. Так, згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 ЦК України передбачає загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Відповідно до статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Водночас, згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Ціна договору, тобто розмір адвокатського гонорару, може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата, кожний з яких відрізняється порядком обчислення. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 922/1948/19, від 12.08.2020 у справі № 916/2598/19, від 30.07.2019 у справі № 911/1394/18).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

У постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: "неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України".

Частинами першою та другою статті 30 названого вище Закону передбачено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У названій вище постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: "Гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правничої допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважила, що: "не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність". У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як гонорар успіху, проте існує "гонорару успіху" як форма оплати винагороди адвокату, і визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди, як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 910/15787/21.

Колегія суддів, серед іншого, враховує, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Зокрема відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної справи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Колегія суддів вважає, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України та висновків Об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

На підставі долучених до матеріалів справи документів, судовою колегією встановлено, що на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу останнім долучено до матеріалів справи копії: договору про надання правової допомоги № 10/19 від 09.05.2019; актів приймання - передачі правової допомоги: № 1 від 26.10.2024, № 2 від 28.11.2024 та № 3 від 19.12.2024 до договору про надання правової допомоги № 10/19 від 09.05.2019; ордерів серії АА № 1420477 від 16.03.2024, серії АА № 1331914 від 25.07.2023, на представництво адвокатом Новак Н.Ю. інтересів ОСОБА_1 в Господарському суді міста Києва; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 000177 від 16.04.2018 року на ім`я Новак Н.Ю.

За умовами договору про надання правової допомоги № 10/19 від 09.05.2019 клієнт доручає, а адвокат приймає на себе обов`язок представляти його інтереси в правоохоронних органах, судах України, органах Державної виконавчої служби України, інших державних органах України, установах, організаціях і на підприємствах усіх форм власності незалежно від підпорядкування без виключень та обмежень, а також у відносинах з фізичними особами без обмеження повноважень.

Положеннями п.п. 2, 3 договору сторони узгодили порядок розрахунків, права та обов`язки сторін тощо.

Зокрема, за п. 2.1. договору клієнт зобов`язується виплатити адвокату винагороду за виконану роботу відповідно до досягнутої домовленості, що оформлюється додатковими угодами.

Також, між клієнтом та адвокатом 22.10.2024 була укладена додаткова угода № 8 до договору про надання правової допомоги № 10/19 від 09.05.2019, відповідно до пункту 1 якої остання визначає порядок оплати за надання адвокатом правової допомоги (гонорару) клієнту у господарській справі № 910/268/20 у суді першої інстанції.

Згідно пункту 2 додаткової угоди № 8 сторони узгодили, що вартість надання правової допомоги становить:

2.1. Складання, оформлення та подання до суду письмових пояснень щодо суті спору з урахуванням постанови Верховного Суду від 26.06.2024 року у справі № 910/268/20 - 3 000,00 грн.;

2.2. Участь у судових засіданнях у господарській справі № 910/268/20 у господарському суді м. Києва - 6 000,00 грн. за одне засідання;

2.3. Гонорар успіху - 1 (один) відсоток від суми заявлених та задоволених господарським судом першої інстанції вимог - 20 038,30 грн.

Сплата узгодженої сторонами суми за надання правової допомоги (гонорару) здійснюється клієнтом в безготівковому порядку в національній валюті України - гривні (пункт 3 додаткової угоди № 8).

За умовами пунктів 4.1 та 4.2 додаткової угоди № 8 передача наданої правової допомоги адвокатом та приймання її клієнтом здійснюється шляхом підписання відповідного акта приймання-передачі наданої правової допомоги.

Правова допомога вважається наданою після підписання акта приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності).

Адвокат надає клієнту акт приймання-передачі наданої правової допомоги, в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов Договору (пункт 4.3 Додаткової угоди №8).

На підтвердження обсягу понесених у справі № 910/268/20 витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії підписаних обома сторонами договору № 10/19, додаткової угоди № 8 до договору № 10/19, акта №1 від 26.10.2024 приймання-передачі правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 10/19 від 09.05.2019, згідно якого вартість узгодженої сторонами та наданої адвокатом клієнту правової допомоги становить 29 038,30 грн., акта № 2 від 28.11.2024 приймання-передачі правової допомоги за договором про надання правової допомоги №10/19 від 09.05.2019 на суму 29 038,30 грн., акта № 3 від 19.12.2024 приймання-передачі правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 10/19 від 09.05.2019 на суму 29 038,30 грн., згідно яких адвокат надав, а клієнт прийняв наступну професійну правничу допомогу у господарській справі № 910/268/20:

- складання, оформлення та подання до суду письмових пояснень щодо суті спору з урахуванням постанови Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 910/268/20 - 3 000,00 грн.;

- участь в судовому засіданні у справі, що призначене на 07.11.2024 - 6 000,00 грн.;

- гонорар успіху 20 038,30 грн., що становить 1% від суми заявлених у господарському суді вимог (2 003 830,38 грн.);

- участь в судовому засіданні у справі, що призначене на 28.11.2024 - 6 000,00 грн.;

- участь в судовому засіданні у справі, що призначене на 19.12.2024 - 6 000,00 грн.

При цьому, як зазначено у вказаних актах, клієнт до адвоката жодних претензій по якості, повноті, строках та обсягу в цілому до наданої правової допомоги не має.

Окреслені вище докази були подані позивачем до суду 1-ої інстанції.

Наразі судова колегія звертає увагу, що апелянтом слушно зауважено на фіксований розмір гонорару - 1% від суми заявлених у господарському суді вимог, а також на фіксовану суму винагороди за виконану адвокатом роботу.

В свою чергу, місцевим господарським судом зазначено, що подані позивачем документи щодо вартості наданих послуг на професійну правничу допомогу адвоката в рамках розгляду спору у даній справі №910/268/20 є належними і допустимими доказами на підтвердження обставин реальності понесених стороною витрат, визначених статтею 126 ГПК України.

Разом з тим, згідно висновків суду попередньої інстанції оскільки за умовами додаткової угоди № 8 до договору № 10/19 гонорар успіху визначається як 1% від суми заявлених та задоволених вимог позивача, відповідно до умов останньої та фактично заявлених і задоволених вимог позивача в частині стягнення процентів річних та втрат від інфляції гонорар успіху має складати не більше 18 907,24 грн. (1 890 724,24 грн. х 1%), що не відповідає наведеному представником позивача в заяві про ухвалення додаткового рішення розрахунку.

Окрім цього, в частині участі адвоката позивача у судових засіданнях у справі № 910/268/20 господарський суд зазначив, що відповідно до актів приймання-передачі правової допомоги №№ 1-3 до договору № 10/19, вартість участі адвоката у судових засіданнях 07.11.2024, 28.11.2024 та 19.12.2024 складає 18 000,00 грн. (по 6 000,00 грн. за кожне судове засідання). Поряд із цим, як вбачається зі змісту протоколів судових засідань у справі № 910/268/20, 07.11.2024 судове засідання тривало 5 хвилин (з 15:49 до 15:55); 28.11.2024 судове засідання тривало 3 хвилини (з 15:54 до 15:57); 19.12.2024 судове засідання тривало 60 хвилин (з 17:11 до 18:13), всього 68 хвилин. При цьому, адвокатом позивача у поданій заяві про ухвалення додаткового рішення не зазначено про тривалість очікування судових засідань, транспортні витрати тощо, тобто фактична тривалість судових засідань у даній справі № 910/268/20 не відповідає обсягу та вартості наданих послуг з представництва інтересів клієнта в суді, врахованих адвокатом позивача при визначенні загальної суми витрат на правову допомогу.

З огляду на положення укладеного між клієнтом та адвокатом договору, приймаючи до уваги, що між останніми погоджено фіксований розмір гонорару - 1% від суми заявлених у господарському суді вимог, а також визначена фіксована сума винагороди за виконану адвокатом роботу, зокрема, за участь у судових засіданнях та за подання до суду письмових пояснень щодо суті спору з урахуванням постанови Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 910/268/20, з урахуванням подання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження обставин понесених ним витрат за фактично надану адвокатом правничу допомогу, на переконання судової колегії передчасними є висновки місцевого господарського суду про не відповідність обсягу та вартості наданих послуг з представництва інтересів клієнта в господарському суді, зокрема за участь в судових засіданнях в межах фактичної тривалості (похвилинного розрахунку) судових засідань у даній справі.

В частині розміру гонорару успіху, який визначається як 1% від суми заявлених та задоволених вимог позивача, то колегією суддів враховується, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2025 у справі № 910/268/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2024 у справі № 910/268/20 - задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2024 у справі № 910/268/20 - змінено, викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: « 1. Позов ОСОБА_1 в частині стягнення 3% річних та втрат від інфляції задовольнити частково. 2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України" (адреса: 04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 53, ідентифікаційний код - 23151351) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 1 547 122,50 грн (один мільйон п`ятсот сорок сім тисяч сто двадцять дві гривні 50 копійок) втрат від інфляції та 456 132,97 грн (чотириста п`ятдесят шість тисяч сто тридцять дві гривні 97 копійок) 3% річних. 3. В іншій частині позову про стягнення 3% річних та втрат від інфляції - відмовити».

Відповідно, з огляду на зміну основного рішення, розмір гонорару успіху, який визначається як 1% від суми заявлених та задоволених вимог позивача становить - 20 032,55 грн., з розрахунку: 2 003 255,47 * 1%.

За вказаного вище, суд апеляційної інстанції висновується, що надані позивачем документи, в їх сукупності, є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судових витрат, а заявлений останнім до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи, доведеним, документально обґрунтованим та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Беручи до уваги наведене, а також враховуючи часткове задоволення позовних вимог (з урахуванням уточнень), колегія суддів висновується про часткове задоволення заяви позивача.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Частиною 1 статті 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З урахуванням вказаних приписів ГПК України щодо повноважень суду апеляційної інстанції та підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, судовою колегією акцентується, що судом першої інстанції в цілому обґрунтовано здійснено оцінку наявних у справі доказів щодо вартості наданих послуг на професійну правничу допомогу адвоката.

А тому оскільки визначені судом 1-ої інстанції суми фактично входять в суму вартості витрат на професійну правничу допомогу заявлену позивачем до стягнення, з урахуванням сум, визначених постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2025 у справі № 910/268/20, оскаржуване додаткове рішення підлягає зміні.

Отже, з огляду на викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, у зв`язку з чим додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2025 у справі № 910/268/20 підлягає зміні з викладенням його мотивувальної і резолютивної частин в редакції цієї постанови у відповідних редакціях про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу по справі № 910/268/20, а апеляційна скарга, - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2025 у справі № 910/268/20 - задовольнити частково.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2025 у справі № 910/268/20 - змінити, виклавши резолютивну частину додаткового рішення в наступній редакції:

« 1. Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу по справі № 910/268/20 - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут радіаційного захисту академії технологічних наук України" (адреса: 04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 53, ідентифікаційний код - 23151351) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 41 032,55 грн (сорок одна тисяча тридцять дві гривні 55 копійок) витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції та пов`язаних з новим розглядом справи № 910/268/20.

3. В іншій частині заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити - відмовити».

3. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

4. Справу № 910/268/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.09.2025 (з урахуванням часу перебування судді Євсікова О.О. у відпустці).

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак