ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2025 р. Справа №907/794/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Стронська Н.І.

за участю представників учасників процесу:

прокурор Місінська М.А.

представник позивача-1 не з`явився

представник позивача-2 не з`явився

представник відповідача - не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Керівника Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області (вх. № ЗАГС 01-05/2551/25 від 19.08.2025)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 04.08.2025 (повну ухвалу складено та підписано 04.08.2025, суддя Р.М. Лучко)

у справі № 907/794/25

за позовом Керівника Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області, м Ужгород

в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, м. Ужгород та Великоберезнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, смт Великий Березний Ужгородського району Закарпатської області

до відповідача Комунального підприємства Комунал-Сервіс Великоберезнянської селищної ради, смт Великий Березний Ужгородського району Закарпатської області

про стягнення 54 737 251,34 грн шкоди

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин справи та ухвали суду першої інстанції.

Керівник Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області та Великоберезнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області про стягнення з Комунального підприємства Комунал-Сервіс Великоберезнянської селищної ради 54 737 251,34 грн шкоди.

Позов обгрунтовано тим, що відповідачем в процесі здійснення господарської діяльності допущено засмічення та забруднення земель, внаслідок чого навколишньому природному середовищу завдано шкоду в розмірі 54 737 251,34 грн. В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №000026 директору КП Комунал-Сервіс повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 239 КК України, та 16.05.2025 обвинувальний акт стосовно останнього скеровано на розгляд Великоберезнянського районного суду ( судовий розгляд триває). Водночас, в ході досудового розслідування не відшкодовано шкоду, завдану навколишньому природному середовищу.

При поданні позову прокурором не сплачено судовий збір з посиланням на п.6 ч.1 ст.5 ЗУ Про судовий збір, відповідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В ухвалі від 21.07.2025 у справі №907/794/25 Господарський суд Закарпатської області дійшов висновку про відсутність підстав для застосування в цьому випадку положень п.6 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір, а тому позовну заяву Керівника Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області залишив без руху та встановив прокурору строк для усунення недоліків позовної заяви (подання суду доказів сплати судового збору в сумі 821 058,77 грн) - 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказана ухвала суду доставлена до електронного кабінету Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області 21.07.2025.

30.07.2025 прокурором через систему «Електронний суд» подано суду першої інстанції додаткові пояснення по суті спору, в яких останній зазначає, що оскільки предметом позову у даній справі є стягнення шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок вчинення кримінального правопорушення, прокурор на підставі п.6 ч.1 ст.5 ЗУ Про судовий збір звільнений від сплати судового збору, а тому позов подано з дотриманням вимог ст.ст. 162, 164 ГПК України.

Ухвалою від 04.08.2025 у справі №907/794/25 Господарський суд Закарпатської області повернув позовну заяву Керівнику Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області на підставі п.4 ч.1 ст.174 ГПК України.

Ухвала суду мотивована тим, що прокурор у визначений судом строк не усунув недоліки позовної заяви та не подав належних доказів сплати судового збору в установленому порядку та розмірі, а підстави для застосування в даному випадку положень п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір та звільнення прокурора від сплати судового збору відсутні, оскільки відповідачем в межах цієї справи є комунальне підприємство, а не фізична особа, щодо якої порушено кримінальне провадження та стосовно якої (за встановлених обставин) відсутній вирок суду, який набрав законної сили у встановленому порядку та який би підтверджував сам факт існування кримінального правопорушення, скоєного такою особою, а предметом спору виступає стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, а не шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення саме відповідачем у справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.

Керівник Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області подав апеляційну скаргу від 19.08.2025, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 04.08.2025 у справі №907/794/25 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апелянта обгрунтовані порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що предметом даного позову, як певної матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, є стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 239 КК України, у кримінальному провадженні за №000026. Підставою заявленого позову прокурором зазначено саме вчинення директором відповідача вказаного кримінального правопорушення. Відповідач за даним господарським спором прямо пов`язаний із кримінальним провадженням, оскільки його посадова особа має процесуальний статус обвинуваченого, тобто особи, щодо якої органом досудового розслідування здобуто достатні докази для обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

На думку скаржника, взаємозв`язок кримінального провадження і господарського спору підтверджується конкретним процесуальним документом - складеним уповноваженою особою та врученим у встановленому законодавством порядку обвинувальним актом, який скеровано до суду.

З огляду на наведене, скаржник вважає, що даний позов про відшкодування шкоди заявлений саме у зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення, а тому прокурор має бути звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Комунальне підприємство Комунал-Сервіс Великоберезнянської селищної ради подало відзив на апеляційну скаргу від 04.09.2025, в якому просить ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 04.08.2025 у справі №907/794/25 залишити без змін з підстав її законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зокрема, відповідач вважає безпідставним покликання скаржника на наявність підстав для застосування до даного позову п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір оскільки в матеріалах справи відсутній належний та допустимий доказ вчинення керівником відповідача кримінального правопорушення вирок суду.

Позивачі відзивів на апеляційну скаргу не подали.

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2025 справу №907/794/25 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.08.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Керівника Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 04.08.2025 у справі №907/794/25 та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 23.09.2025.

В судове засідання 23.09.2025 прибула прокурор.

Сторони участі уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у статті 202 ГПК України.

Так, за змістом частини 1 і пункту 1 частини 2 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи положення статті 202 ГПК України, наявність відомостей про направлення сторонам ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, висновки Європейського суду з прав людини у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представників сторін.

В судовому засіданні 23.09.2025 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

В статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначена рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

За змістом частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону про банкрутство, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою статті 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таке право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Однак це право не є абсолютним. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою ( ч.4 ст. 174 ГПК України).

З матеріалів справи вбачається, що місцевий господарський суд, встановивши недоліки позовної заяви ( відсутність доказу сплати судового збору), ухвалою від 21.07.2025 залишив позовну заяву Керівника Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області у даній справі без руху та встановив прокурору строк для усунення недоліків позовної заяви (подання доказів сплати судового збору в сумі 821 058,77 грн) - 10 днів з дня вручення копії даної ухвали.

Вказана ухвала суду доставлена до електронного кабінету Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області 21.07.2025.

Прокурор у встановлений судом строк не усунув недоліків позовної заяви та не подав суду доказів сплати судового збору.

Натомість, 30.07.2025 прокурором подано суду першої інстанції додаткові пояснення по суті спору, в яких останній зазначає, що оскільки предметом позову у даній справі є стягнення шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок вчинення кримінального правопорушення, прокурор на підставі п.6 ч.1 ст.5 ЗУ Про судовий збір звільнений від сплати судового збору.

Щодо вказаних доводів прокурора колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п.6 ч.1 ст.5 ЗУ Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно зі ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, звільняються від сплати судового збору у разі надання суду належних доказів, що матеріальні збитки, які він просить стягнути, завдані саме у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

Як зазначалось вище, в обґрунтування позовних вимог у даній справі про стягнення з відповідача шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, прокурор покликався на вчинення директором КП Комунал-Сервіс кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 239 КК України, що підтверджується скерованим на розгляд Великоберезнянського районного суду обвинувальним актом.

Водночас, важливою гарантією дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого у кримінальному процесі та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду є презумпція невинуватості. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частини перша, друга, третя статті 62 Конституції України).

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абзаци перший - третій пункту 4 мотивувальної частини рішення Великої палати Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 368-2 Кримінального кодексу України від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019).

Конституційний принцип презумпції невинуватості є багатоаспектним, діє на всіх стадіях кримінального провадження та навіть після його завершення, адже сутність цього принципу полягає в тому, що презумпція стосовно непричетності особи до вчинення кримінального правопорушення має універсальний характер, поширюється на всі сфери суспільного життя особи та діє доти, доки її не спростовано належним чином, тобто, за приписами статті 62 Конституції України, у законному порядку й обвинувальним вироком суду. У розумінні зазначених конституційних приписів метою принципу презумпції невинуватості є захист особи, стосовно якої здійснюється/здійснювалось кримінальне провадження, від будь-яких виявлених у зв`язку Із цим форм осуду від публічної влади, унаслідок чого піддано сумніву непричетність такої особи до вчинення кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. За частиною першою статті 62 Конституції України лише обвинувальний вирок суду є тим судовим актом, у якому повинна бути встановлена винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, тому інші акти публічної влади не можуть містити жодних позицій щодо винуватості особи, навіть у вигляді припущень стосовно такої винуватості.

В свою чергу, прокурор не наводить доказів вчинення кримінального правопорушення у вигляді відповідного судового рішення (вироку) (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.04.2024 у справі № 907/285/22).

Посилання скаржника на те, що подані прокурором докази у сукупності є підставою вважати, що даний позов про відшкодування шкоди заявлений саме у зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення, оскільки стосовно керівника відповідача до суду скеровано обвинувальний акт, колегією до уваги не приймається, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази у підтвердження вчинення кримінального правопорушення у вигляді відповідного судового рішення (вироку).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що прокурор у цій справі звернувся з відповідним господарським позовом про відшкодування майнової шкоди, завданої навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення та забруднення земель (цивільно-правова відповідальність) і така позовна заява підлягає оплаті судовим збором у відповідності до вимог Закону України Про судовий збір, а підстави для звільнення прокурора від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" відсутні.

Оскільки прокурором не додержано процесуальні вимоги п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України та не надано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про повернення позовної заяви та доданих до неї документів Керівнику Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на викладене вище.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок судів обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладені вище обставини, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Закарпатської області від 04.08.2025 у даній справі прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Доводи апелянта не спростовують правильних висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за скаржником.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 270, 271, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ

1. Апеляційну скаргу Керівника Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області (вх. № ЗАГС 01-05/2551/25 від 19.08.2025) залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 04.08.2025 у справі №907/794/25 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.ст. 287-288 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Повний текст постанови складено 02.10.2025

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.