СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
29 вересня 2025 року м. Харків Справа №922/4171/24
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.
за первісним позовом Приватного підприємства «Классика-Н», м. Харків,
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармация», м. Харків,
про стягнення безпідставно набутих коштів,
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармация», м.Харків,
до Приватного підприємства «Классика-Н», м. Харків,
про визнання дійсним правочину, -
Рішенням Господарського суду Харківської області від 02.04.2025 первісний позов Приватного підприємства «Классика-Н» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармация» про стягнення безпідставно набутих коштів задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармация» на користь Приватного підприємства «Классика-Н» безпідставно набуті грошові кошти в сумі 80 000 (вісімдесят тисяч) грн. 00 коп., суму інфляційних втрат 18 240 (вісімнадцять тисяч двісті сорок) грн. 94 коп., суму 3% річних 5 714 (п`ять тисяч сімсот чотирнадцять) грн. 69 коп., а також сплачений судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармация» до Приватного підприємства «Классика-Н» про визнання дійсним правочину відмовлено.

За результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармация» Східним апеляційним господарським судом (колегія суддів у складі: головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.) прийнято постанову від 04.09.2025, якою апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармация» задоволено частково. Рішення Господарського суду Харківської області від 02.04.2025 у справі №922/4171/24 скасовано в частині задоволення первісного позову. Прийнято в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні первісного позову Приватного підприємства «Классика-Н» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармация» про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 80 000 (вісімдесят тисяч) грн. 00 коп., суми інфляційних втрат 18 240 (вісімнадцять тисяч двісті сорок) грн. 94 коп., суми 3% річних 5 714 (п`ять тисяч сімсот чотирнадцять) грн. 69 коп. В решті рішення Господарського суду Харківської області від 02.04.2025 у справі №922/4171/24 залишено без змін. Стягнуто з Приватного підприємства «Классика-Н» (61050, м. Харків, вул.Юр`ївська, буд.17, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармация» (61050, м.Харків, вул.Юр`ївська, буд.17; ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3633,60 грн.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармация» - адвокат Давидюк О.М. звернувся до Східного апеляційного господарського суду з заявою (вх.№10766 від 09.09.2025) про ухвалення додаткового рішення. Зокрема заявник просить перерозподілити та стягнути із позивача у справі судові витрати на загальну суму 191 500,00 грн, згідно доказів їх понесення, що додаються.

Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.09.2025 для розгляду заяви у справі №922/4171/24 визначено наступний склад суду: головуючий суддя-доповідач Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Россолов В.В.

Згідно з частиною 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 3 статі 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.09.2025 прийнято заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармация» - адвоката Давидюк О.М. про ухвалення додаткового рішення у справі №922/4171/24 до провадження. Розгляд заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармация» - адвоката Давидюк О.М. про ухвалення додаткового рішення у справі №922/4171/24 постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи.

Від Приватного підприємства «Классика-Н» надійшли заперечення (вх.№10969 від 15.09.2025), в яких останній просить за результатами розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі відмовити апелянту у розподілі судових витрат в повному обсязі на підставі ч. 6 ст. 159 ГПК України; у випадку включення витрат за апеляційний розгляд справи до розподілу судових витрат, зменшити розмір витрат апелянта до 5 000 грн, а в задоволенні заяви про розподіл витрат в частині витрат за розгляд справи в суді першої інстанції відмовити апелянту в повному обсязі.

В обґрунтування заперечень заявник зазначає наступне:

- розмір витрат на правничу допомогу у вказаній справі є значно завищеним і необґрунтованим;

- у свої процесуальних документах заявник не наводив орієнтовний розрахунок судових витрат та не зазначав чим обґрунтована неможливість передбачити такі витрати на правничу допомогу, що є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат відповідно до ч.6 ст.129 ГПК України;

- доводи і обґрунтування позовних вимог за зустрічним позовом, заперечень за первісним позовом, апеляційної скарги та інших заяв як то про врахування обставин, що мають преюдиційне значення, заяв про ухвалення додаткових рішень є ідентичними із заявами в інших подібних справах, які перебувають на розгляді у судах першої та апеляційної інстанції, де представником є також адвокат Давидюк О.М.;

- вказаний у Акті обсяг робіт в рамках зустрічного позову взагалі не підлягає розподілу і включенню до витрат на правничу допомогу, оскільки постановою Східного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 скасовано рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення первісного позову. В іншій частині, а саме в частині відмови в задоволенні зустрічної позовної заяви апеляційний суд залишив без змін рішення суду першої інстанції;

- розмір витрат, понесених заявником у суді першої інстанції є значно завищеним, оскільки відповідна апеляційна скарга, подана у цій справі, є ідентичною до апеляційних скарг, поданих в інших справах, а тому наявні підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу у випадку часткового задоволення судом такої заяви до 5 000 грн.

Ухвала Східного апеляційного господарського суду від 11.09.2025 доставлена сторонам в їх електронні кабінети в системі «Електронний Суд».

Розглянувши заяву про розподіл судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1-3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України докази розміру судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, заява про ухвалення додаткового рішення подана до Східного апеляційного господарського суду через систему «Електронний Суд» 09.09.2025, тобто в межах встановленого законодавством строку.

У заяві про розподіл судових витрат зазначено, що загальний розмір понесених ТОВ «Фармация» витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанції, становить 191 500,00 грн.

Відповідно до ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження статусу адвоката Давидюка Олександра Миколайовича, останнім подано до суду ордер серія АХ №1226031 від 09.12.2024 на представництво інтересів ТОВ «Фармация» у Господарському суді Харківської області та Східному апеляційному господарському суді, Договір про надання правничої (правової) допомоги №10/24 від 09.12.2024 (далі Договір), укладений між АБ «Бізнес Адвайзер» в особі керуючого, адвоката Давидюка О.М. та ТОВ «Фармация», Додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги №10/24 від 09.12.2024 Протокол визначення розміру гонорару, за надання правничої (правової) допомоги від 09.12.2024, Акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 04.09.2025 до Договору про надання правничої (правової) допомоги №10/24 від 09.12.2024, Детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) в межах Договору про надання правничої (правової) допомоги №10/24 від 09.12.2024 у справі №922/4171/24, рахунок-фактура за Договором про надання правничої допомоги №10/24 від 09.12.2024.

Відповідно до п.1 Договору Адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу з питання правового захисту Клієнта в межах представництва його інтересів у справі №922/4171/24, за позовом Приватного підприємства «КЛАССИКА-Н», м. Харків, до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАРМАЦИЯ», м. Харків про стягнення безпідставно набутих коштів, а також оскарження рішень прийнятих в межах зазначеної справи, а також в межах виконання судових рішень, прийнятих у цій справі, у встановленому законом порядку, в тому числі і з питань оскарження рішень прийнятих за результатами зазначеної перевірки, з огляду на їх законність і обґрунтованість, і використовувати засоби захисту і поновлення порушених прав, передбачені чинним законодавством України, Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про виконавче провадження», Законі України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та в інших законодавчих актах, а Клієнт зобов`язується виплатити Адвокатському бюро гонорар за надання правової допомоги

У пункті 5.1. Договору Сторони дійшли спільної згоди, встановити гонорар за надання правової допомоги за умовами Договору про надання правової допомоги від 09 грудня 2024 р., у розмірі який визначений Сторонами у відповідному Додатку до цього Договору. Сторони узгодили, що вказаний гонорар має бути виплачений Клієнтом протягом 60 (шестидесяти) календарних днів з моменту підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), що є невід`ємною частиною цього Договору. Підставою для виплати є рахунок-фактура, направлений Адвокатським Бюро в адресу Клієнта.

Додатком №1 до Договору сторони погодили Протокол визначення розміру гонорару, за надання правничої (правової) допомоги відповідно до якого узгодили наступний підхід до визначення (формування) розміру гонорару, за надання послуг (виконання робіт) із правничої (правової) допомоги, а саме:

- оплата вартості робіт формується за принципом оплати погодинної роботи адвоката, виходячи із фактичної кількості витрачених годин на надання послуг виконання робіт) із правничої (правової) допомоги;

- розмір вартості однієї години роботи адвоката, Сторони узгодили на рівні 2 500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп. (ПДВ не передбачено);

- остаточний розмір вартості надання послуг (виконання робіт) із правничої (правової) допомоги, визначається шляхом підсумування (складання) кількості фактично витраченого часу адвоката на надання послуг (виконання робіт) із правничої (правової) допомоги;

- остаточний розмір вартості надання послуг (виконання робіт) із правничої (правової) допомоги, визначений і узгоджений Сторонами, фіксується у Актах приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт), сформованих за правилами визначеними положеннями чинного законодавства України;

- узгоджений і підписаний Сторонами Акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт), є підставою для оплати вартості гонорару, в порядку визначеному умовами Договору про надання правничої (правової) допомоги №.10/24 від 09.12.2024.

Пунктом 2 Протоколу визначено, що Цей Протокол визначення розміру гонорару, за надання правничої (правової) допомоги до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 10/24 від 09 грудня 2024 р., є його невід`ємною частиною, складений в двох екземплярах, по одному для кожної із Сторін, вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення справжності їх підписів відтисками печаток і розповсюджує свою дію на всі відносини, що складаються між Сторонами при виконанні зобов`язань, що передбачені умовами Договору про надання правничої (правової) допомоги № 10/24 від 09.12.2024.

Відповідно до п.1 Акту приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 04.09.2025 до Договору про надання правничої (правової) допомоги №10/24 від 09.12.2024 сторони, узгодили, що на виконання умов Договору Адвокатське бюро, в особі адвоката Давидюка О.М., надало, а Клієнт прийняв, фактично надані послуги (виконані роботи) із правничої (правової) допомоги під час розгляду справи за первісним та зустрічним позовом у судах першої та апеляційної інстанції у загальному по 38 пунктам, кількість годин фактично витрачених адвокатом на надання послуги (виконання роботи) - 76,6 год, загальна вартість гонорару за фактично надану послугу (виконану роботу) грн. (ПДВ не передбачено) - 191 500,00 грн.

Згідно з п.2 Акту сторони узгодили, що остаточний розмір гонорару за надання правничої (правової допомоги) фактично наданої за умовами Договору про надання правничої (правової) допомоги № 10/24 від 09 грудня 2024 року, за період із 09 грудня 2024 р., по 04 вересня 2025 р., в межах представництва інтересів Клієнта у справі № 922/4171/24, за позовом ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «КЛАССИКА-Н», м. Харків, до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАРМАЦИЯ», м. Харків про стягнення безпідставно набутих коштів, та за зустрічним позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАРМАЦИЯ», до ПП «КЛАССИКА-Н» про визнання правочину дійсним, Адвокатське бюро, в особі адвоката Давидюка О.М., складає 191 500,00 грн. (ПДВ не передбачено).

Цей Акт прийому передачі наданих послуг (виконаних робіт) є невід`ємною частиною Договору про надання правничої (правової) допомоги №10/24 від 09 грудня 2024 р., складений в двох екземплярах, по одному для кожної із Сторін, є підставою для подальшої сплати узгодженого Сторонами розміру гонорару, вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення справжності їх підписів відтисками печаток і розповсюджує свою дію на всі відносини, що складаються між Сторонами при виконанні зобов`язань, що передбачені умовами Договору про надання правничої (правової) допомоги № 10/24 від 09 грудня 2024 (п. 3 Акту).

Вказаний Акт від 04.09.2025 підписано без зауважень та скріплено печатками сторін.

Також представником надано Детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) в межах Договору, зміст якого аналогічний Акту прийому передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 04.09.2025.

Колегія суддів зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 ГПК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 129 ГПК під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).

Верховний Суд, застосовуючи частину шосту статті 126 ГПК України, неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15; від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

Як вже вказувалась вище, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123-130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд акцентує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно зі статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

Оскільки відповідно до Акту приймання-передачі /наданих послуг(виконаних робіт)/ до Договору про надання правничої (правової) допомоги №10/24 від 09.12.2024, кількість годин, фактично витрачених адвокатом на надання послуги (виконання роботи) в суді першої та апеляційної інстанції становить 76,6 відповідно, колегія суддів зазначає, що суму гонорару в розмірі 191 500,00 грн за надання правової допомоги в суді першої та апеляційної інстанції розраховано арифметично правильно.

Водночас Приватне підприємство «Классика-Н» просить суд апеляційної інстанції відмовити в задоволенні заяви про розподіл витрат в повному обсязі, оскільки представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармация» у поданих до суду процесуальних документах не зазначено попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат.

Колегія суддів зазначає, що згідно з частинами 1-3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Застосування відповідних положень статті 124 Господарського процесуального кодексу України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин даної справи, а також інших чинників.

Зі змісту частини 2 статті 124 Господарського процесуального кодексу України очевидно вбачається те, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Близький за змістом висновок застосування частини 2 статті 124 Господарського процесуального кодексу України, є послідовним та сталим і міститься у низці постановах Верховного Суду, зокрема у постановах від 12.12.2019 у справі №922/1897/18, від 24.12.2019 у справі №909/359/19, від 13.02.2020 у справі №911/2686/18, від 19.02.2020 у справі №910/16223/18, від 21.05.2020 у справі №922/2167/19, від 10.12.2020 у справі №922/3812/19, №916/2087/18 від 31.03.2021, №905/716/20 від 08.04.2021.

Зазначене положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.

З огляду на викладене вище суд зазначає, що відмова у відшкодуванні витрат на правничу допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.

Водночас, колегія суддів вказує, що неподання представником ТОВ «Фармация» попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, у даному випадку не порушило принцип змагальності та не завадило ПП «Классика-Н» належним чином висловити свої міркування щодо обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у тому числі щодо судових витрат, понесених заявником у суді першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість відповідних доводів представника ПП «Классика-Н» та відсутність підстав для відмови апелянту в задоволенні заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі.

Разом з тим, дослідивши надані представником ТОВ «Фармация» докази, зокрема, Акт приймання-передачі, а також Детальний опис, колегія суддів зазначає, що заявником до загальної кількості годин роботи адвоката включено час, витрачений на підготовку та подання зустрічної позовної заяви. Крім того, під час апеляційного провадження ТОВ «Фармация» також підтримував вимоги зустрічного позову. Однак, враховуючи, що за результатами розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції у задоволенні зустрічного позову відмовлено, колегія суддів зазначає, що відповідні витрати в силу вимог ст.129 ГПК України не підлягають стягненню з ПП «Классика-Н», про що обґрунтовано зазначав представник вказаного підприємства у запереченнях на заяву ТОВ «Фармация».

Крім того, колегія суддів вказує, що складання заяви про усунення недоліків апеляційної скарги, яке включено до Акту про надання послуг, не було викликано діями позивача у справі, а є наслідком власних дій апелянта, тому вони не є витратами, пов`язаними із розглядом справи.

Також апеляційним господарським судом встановлено, що до Акту приймання-передачі включено такий вид послуги як складання і подання клопотання про перерозподіл судових витрат.

Колегія суддів зазначає, що подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору.

Заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною.

Вищевикладений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.

Отже, суд зазначає, що включення до Акту послуги зі складання і подання клопотання про перерозподіл судових витрат не є витратами на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, та можуть покладатися на іншого учасника справи.

Перевіркою наданих заявником розрахунків також встановлено, що відповідно до Акту приймання-передачі та Детального опису представник апелянта витратив 3 год на дослідження рішення Господарського суду Харківської області від 02.04.2025 та 8,3 год - на складання апеляційної скарги, 2,5 год - на дослідження відзиву на апеляційну скаргу, 1,5 год - на вивчення і дослідження додаткових письмових пояснень у справі. Колегія суддів припускає можливість саме такої фактичної тривалості відповідних дій представника, разом з тим, наведені заявником ці та інші витрати часу (під час розгляду справи в суді першої інстанції та її апеляційного перегляду), на думку суду апеляційної інстанції, не повною мірою узгоджуються з вимогами доцільності і розумності.

При вирішення питання щодо розподілу судових витрат суд враховує чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої та апеляційної інстанцій; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №910/20852/20, додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі №927/153/22).

Колегія суддів зазначає про встановлення на підставі матеріалів справи таких обставин, як:

- сформованість та незмінність доводів ТОВ «Фармация» під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції, наявність інших справ за аналогічними позовами (на які посилалося ТОВ «Фармация» в ході апеляційного провадження);

- відсутність доказів, що свідчили б про те, що представництво інтересів замовника в частині надання заперечень проти первісного позову вимагало від адвоката вивчення великого обсягу нормативно-правових актів та судової практики;

- дублювання деяких аргументів, які ТОВ «Фармация» вважало підставою для відмови в первісному позові та для задоволення зустрічного позову (зокрема, щодо наявності спільної діяльності взаємопов`язаної групи суб`єктів господарювання).

На думку суду апеляційної інстанції, відповідне також свідчить про надмірний розмір заявлених до відшкодування представником ТОВ «Фармация» витрат на професійну правничу допомогу.

Суд враховує, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Суд не зобов'язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123-130 ГПК України встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, від 24.06.2025 у справі №914/3625/23 тощо.

Суд апеляційної інстанції не заперечує право адвоката та його довірителя на відповідну оцінку вартості та необхідності наданих послуг (зокрема, вказану в Акті приймання-передачі та Детальному описі), але оцінює обставини справи з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону у справі (відповідача).

Отже, з підстав, наведених вище, заявлений представником ТОВ «Фармация» розмір витрат на професійну правничу допомогу, на думку апеляційного господарського суду, не узгоджується з вищенаведеними вимогами щодо розумності, необхідності та співмірності відповідних витрат.

Зазначене є підставою для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з іншої сторони. Відповідний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі №550/936/18.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2023 у cправі №910/7032/17 зазначено, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Водночас, вимоги ПП «Классика-Н», яке просило у випадку включення витрат за апеляційний розгляд справи до розподілу судових витрат зменшити розмір витрат апелянта до 5 000,00 грн, а в задоволенні заяви про розподіл витрат в частині витрат за розгляд справи в суді першої інстанції відмовити апелянту в повному обсязі, колегія суддів вважає такими, що не повною мірою узгоджуються з фактичними обставинами справи, вищезазначеними нормами чинного законодавства та практикою Верховного Суду щодо їх застосування.

Таким чином, виходячи з критеріїв співмірності, необхідності та обґрунтованості витрат на правову допомогу, а також дотримання балансу інтересів обох сторін, колегія суддів зазначає, що розумним розміром витрат на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції, що підлягають стягненню з Приватного підприємства «Классика-Н» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармация» є 30 000,00 грн.

З огляду на що, заява представника ТОВ «Фармация» про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням вищенаведеного, керуючись ст.ст.124, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармация» - адвоката Давидюк О.М. про розподіл судових витрат у справі №922/4171/24 задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного підприємства «Классика-Н» (61050, м. Харків, вул. Юр`ївська, буд.17; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармация» (61050, м. Харків, вул. Юр`ївська, буд.17; ) 30 000,00 грн (тридцять тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу, понесених ТОВ «Фармация» в суді першої та апеляційної інстанцій.

3.В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна додаткова постанова складена 29.09.2025.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук