ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/2415/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання І.С. Мисько,

за участю представників:

від прокуратури: М.В. Капустін,

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

від третьої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кодимського споживчого товариства

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.08.2025 (суддя Ю.А. Шаратов, м.Одеса, повну ухвалу складено 20.08.2025) про відмову у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову

у справі №916/2415/25

за позовом заступника керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області

в інтересах держави в особі Кодимської міської ради Подільського району Одеської області до відповідача: Кодимського споживчого товариства,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Фізична особа-підприємець Лукова Анна Петрівна,

про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі 131203,64 грн,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Заступник керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Кодимської міської ради Подільського району Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до Кодимського споживчого товариства про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 131203,64 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.07.2025 залучено фізичну особу-підприємця Лукову Анну Петрівну до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.06.2025 задоволено частково заяву заступника керівника Подільської окружної прокуратури про забезпечення позову.

Вжито заходи забезпечення позову в межах ціни позову в розмірі 131203,64 грн шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Кодимському споживчому товариству як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову, крім рахунків із спеціальним режимом використання та рахунків (зокрема, кореспондентських), звернення стягнення на які заборонено законом.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.07.2025 апеляційну скаргу Кодимського споживчого товариства на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.06.2025 по справі №916/2415/25 залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.06.2025 по справі № 916/2415/25 залишено без змін.

Короткий зміст клопотання про скасування заходів забезпечення позову

07.08.2025 Кодимським споживчим товариством подано клопотання про скасування заходів забезпечення позову щодо накладення арешту на грошові кошти, що належать Кодимському споживчому товариству.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що зверненню прокурором до суду з вказаним позовом, фактично передувало внесення завідомо неправдивих даних в офіційний документ, шляхом складання Розрахунку заподіяних збитків Кодимської міської ради, вчинених з метою перешкоджання законній господарській діяльності Кодимського споживчого товариства, що приведе до нанесенню збитків споживчому товариству та його учасникам і заволодіння активами підприємства.

Відповідач зазначив, що Управлінням Державної казначейської служби України у Кодимському районі Одеської області, у своєму листі від 18.07.2025, підтвердило сплату за землю у 2025 році Кодимським споживчим товариством згідно поданої податкової декларації, до складу якої входить і сплата за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:003:0499, що також вказує на не відповідність розрахунку, який було подано прокурором до суду.

Отже, на думку відповідача, відсутні підстави для продовження заходів забезпечення позову та арешту грошових рахунків.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.08.2025 у задоволенні клопотання Кодимського споживчого товариства про скасування заходів забезпечення позову відмовлено в повному обсязі.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що доводи відповідача зводяться до твердження про відсутність в нього боргу, про стягнення якого заявлено позовну вимогу прокурором. Однак вказані обставини підлягають оцінці судом саме на стадії ухвалення остаточного рішення у справі, за наслідками розгляду по суті, а тому не оцінюються судом підчас розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що обставини, з урахуванням яких Господарський суд Одеської області вжив заходи забезпечення позову, не змінилися, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання Кодимського споживчого товариства про скасування заходів забезпечення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Кодимського споживчого товариства

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, Кодимське споживче товариство звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що Фізичною особою-підприємцем Луковою Анною Петрівною подано до суду першої інстанції письмові пояснення із наданням в якості доказів копій відповідних платіжних документів, якими підтверджується сплата за фактичне користування земельною ділянкою (кадастровий номер :02:003:0499), на якій розташована нежитлова будівля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » («Гастромаркет») за адресою: Одеська область, Подільський район, м. Кодима, вул. Соборна, 86, за період 2022, 2023, 2024 років, за ставкою орендної плати, встановленої Кодимською міською радою в розмірі 5% від нормативно грошової оцінки землі, згідно із письмовою домовленістю з Кодимським споживчим товариством, як власником нерухомого майна. Крім того, Кодимським споживчим товариством було отримано лист з Управління Державної казначейської служби України у Кодимському районі Одеської області від 18.07.2025 року №02-01/13-06/606, який підтверджує сплату за землю у 2025 році безпосередньо Кодимським споживчим товариством згідно поданої податкової декларації, до складу якої входить і сплата за користування спірною земельною ділянкою.

Отже, на думку скаржника, вказані офіційні документи підтверджують, що будь-які збитки, завдані Кодимській міській раді з боку відповідача, в тому числі і у вигляді безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою, відсутні.

Також апелянт вказує, що зі змісту поданих прокурором та позивачем заперечень вбачається їх не згода із способом та розміром сплати коштів за користування земельною ділянкою за період з 2022, 20223, 2024, 2025 роки, однак вказані особи не відхиляють сам факт сплати коштів, який підтверджений відповідними документами.

Враховуючи викладене, апелянт вказує, що встановлені під час досудового розгляду справи обставини, вказують на відсутність та зміну підстав для продовження заходів забезпечення позову, так як сума сплачених коштів більше, ніж сума заявленої ціни позову, а подальшому дослідженню в судовому засіданні підлягає саме спосіб та розмір сплачених коштів за користування земельною ділянкою за спірний період, що згідно приписів ГПК України дає підстави для припинення та скасування заходів забезпечення позову.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не здійснив належного дослідження вказаних обставин, які свідчать про відсутність/зміну підстав для продовження заходів забезпечення позову. Суд першої інстанції лише обмежився висновком про те, що вказані обставини підлягають оцінці судом саме на стадії ухвалення остаточного рішення, що вказує на порушення судом норм процесуального права під час розгляду клопотання та прийняття рішення, яке не відповідає приписам статті 246 ГПК України

Так, наслідками продовження заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на рахунки відповідача є негативний вплив на здійснення господарської діяльності і продовження своєчасної сплати всіх передбачених та задекларованих платежів.

На переконання апелянта, відповідними державними органами із використанням судових органів навмисно створюються умови для здійснення в незаконний спосіб тиску на керівництво Кодимського споживчого товариства та блокування роботи підприємства, так як фактично суд не звертає уваги на безпідставність вчинення заходів забезпечення позову шляхом накладення на арешту на рахунки підприємства. Судом першої інстанції не взято до уваги те, що в Кодимській міській раді не ведеться облік сплачених податків і зборів в розрізі платників податків, а відтак, не зрозуміло, на підставі яких документів було зроблено висновок про наявність факту завдання збитків Кодимській міській раді з боку відповідача.

Враховуючи викладене, скаржник вважає що оскаржувана ухвала, якою відмовлено в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, не відповідає приписам статті 246 ГПК України та прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню в апеляційному порядку.

Позиція Подільської окружної прокуратури Одеської області щодо апеляційної скарги

У відзиві на апеляційну скаргу прокурор просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Так, прокурор зазначає, що окружною прокуратурою встановлено, що 26.12.2022 між відповідачем та громадянкою Луковою Анною Петрівною укладено договір оренди об`єкта нерухомості №4, в якому у пункті б пп. 5.3. розділу 5. зазначено, що орендар самостійно здійснює оплату за фактичне використання земельної ділянки, на якій розташований об`єкт оренди. Також, згідно листа Кодимської міської ради від 19.08.2025 №30-17/2781 установлено, що відповідно даних інформаційно-комунікаційної системи державної податкової служби з 2020 року ФОП Лукова А.П. на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0499, зокрема у 2024 році, подано податкову декларацію з плати за землю на суму орендної плати 51400,41 грн. та сплачено у 2024 році 51399,73 грн. Також, вказане підтверджується листом Головного управління ДПС в Одеській області від 14.08.2025 №13893/5/15-32-24-11-05, отриманого на запит Кодимської міської ради Подільського району Одеської області, в якому зазначено, що 19.09.2025 станом на 14.08.2025 у ФОП Лукової А.П. заборгованість в інтегрованій картці платника по орендній платі з фізичних осіб відсутня.

На підставі вказаного, Подільською окружною прокуратурою до господарського суду скеровано клопотання про зменшення позовних вимог до Кодимського споживчого товариства, а саме стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 79803,23 грн, а також скеровано клопотання про зменшення розміру суми вжитих заходів забезпечення позову до Кодимського споживчого товариства на зазначену суму.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.09.2025 у справі №916/2415/25 задоволено клопотання Подільської окружної прокуратури та зменшено суму заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду від 24.06.2025.

Окремо прокурор зазначає, що ознайомившись з додатками до клопотання та апеляційної скарги Кодимського споживчого товариства, установлено, що вони не підтверджують сплати відповідачем або будь-ким іншим за користування саме земельною ділянкою площею 0,0912 га з кадастровим номером :02:003:0499, оскільки у Кодимського споживчого товариства та у ФОП Лукової А.Н. у користуванні перебувають й інші земельні ділянки, за якими мають здійснюватись оплати за їх користування, а тому надані відповідачем документи щодо оплати земельного податку не підтверджують оплати саме за земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0499.

Таким чином, враховуючи характер спірних правовідносин, а також те, що предметом позову є стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 79803,23 грн на користь Кодимської міської ради Подільського району Одеської області, якими відповідач, у випадку не накладення арешту на кошти, зможе у будь-який момент розпорядитись, що фактично призведене до не поновлення прав та інтересів позивача, наявні правові підстави для забезпечення судом позову та відсутні підстави для скасування такого забезпечення.

Позиція Кодимської міської ради Подільського району Одеської області щодо апеляційної скарги

Кодимська міська рада Подільського району Одеської області доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача, не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, у зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Так, позивач вказує, що відповідач, набувши право власності на об`єкти нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином у встановленому законодавством порядку, не оформляє правовідносини щодо користування спірною земельною ділянкою, що вказує на факт, умисної не сплати за користування спірною земельною ділянкою у встановленому законом розмірі, при цьому, отримавши від Кодимської міської ради 22.09.2025 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою. Відтак, оскільки Кодимське споживче товариство не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, то відповідно не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, а єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата.

З приводу наданих відповідачем та третьою особою доказів, позивач зазначає, що їх вміст жодним чином не підтверджує що, ФОП Луковою А.П. та Кодимським споживчим товариством здійснено оплату за оренду земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0499.

Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Апеляційну скаргу зареєстровано судом апеляційної інстанції 21.08.2025 за вх.№3454/25.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2025 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В.Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 апеляційну скаргу Кодимського споживчого товариства на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.08.2025 про відмову у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову у справі №916/2415/25 залишено без руху з підстав несплати судового збору. Доручено Господарському суду Одеської області надіслати копії матеріалів справи №916/2415/25, необхідних для розгляду оскаржуваної ухвали, на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

В межах встановленого ухвалою суду від 04.09.2025 строку від скаржника надійшла заява (вх.№3454/25/Д2 від 05.09.2025) про усунення недоліків апеляційної скарги.

09.09.2025 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи №916/2415/25.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Кодимського споживчого товариства на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.08.2025 про відмову у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову у справі №916/2415/25. Встановлено учасникам справи строк до 22.09.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу. Роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 22.09.2025 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Розгляд апеляційної скарги Кодимського споживчого товариства на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.08.2025 про відмову у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову у справі №916/2415/25 призначено на 30.09.2025 о 12:45 год.

18.09.2025 від скаржника надійшли додаткові пояснення, до яких долучено нові докази.

19.09.2025 від прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу.

22.09.2025 від скаржника надійшла відповідь на відзив, до якої долучено нові докази.

23.09.2025 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (поданий 22.09.2025 через систему «Електронний суд»).

У судовому засіданні 30.09.2025 судом залишено без розгляду додаткові пояснення скаржника та відповідь на відзив.

Так, відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом частини третьої статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи викладене, те, що судом не вимагалося від скаржника надання додаткових пояснень, скаржником не наведено неможливості подання доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, те, що доводи відповіді на відзив є аналогічними додатковим поясненням, судова колегія протокольною ухвалою залишила вказані пояснення та докази без розгляду.

У судове засідання 30.09.2025 з`явився прокурор, який заперечив проти доводів апеляційної скарги.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце його проведення повідомлені належним чином.

Відповідно до частини дванадцятої статті 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали оскарження ухвали, доводи апеляційної скарги, відзивів на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала місцевого господарського суду про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову.

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частин 1-4 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Тобто положення вказаної статті пов`язують вжиття заходу забезпечення з ефективним захистом або поновленням порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, реальним виконанням судового рішення, а також із наявністю обставин, що достеменно свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Отже, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

За змістом ч.ч. 5, 6 ст. 140 ГПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Виходячи з положень ст. ст. 136, 137 ГПК України, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в т.ч. з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 145 ГПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи, або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Оскільки забезпечення позову є гарантією реального виконання рішення суду (у випадку задоволення законних вимог позивача), то суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15.08.2019 року у справі №15/155-б, від 21.11.2022 року у справі №916/621/22, від 05.12.2023 року у справі №914/466/23(914/1504/23).

Більш того, Верховний Суд у постанові від 05.12.2023 року у справі №914/466/23(914/1504/23) вказав, що необхідно розмежовувати як окремі юридичні факти "скасування заходів забезпечення" господарським судом, який їх встановив, у зв`язку з тим, що такі заходи вичерпали свою дію чи потреба у їх збереженні відпала, а також "скасування ухвали суду про вжиття заходів забезпечення" судом вищої інстанції з підстав її невідповідності нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

При цьому, відповідно до положень ч. 1 ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання заявником доказів того, що після вжиття судом відповідних заходів забезпечення позову змінились обставини, що спричинили їх застосування.

Тобто, обґрунтування необхідності скасування забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про скасування забезпечення позову.

Заявляючи клопотання про скасування заходів забезпечення позову відповідач повинен у заяві вказати обставини і додати до заяви належні докази вказаних обставин.

Ці обставини (вказані відповідачем у заяві) або мають спростовувати підстави для забезпечення позову або мають бути такими (новими), які істотно впливають на переоцінку вказаних судом в ухвалі підстав забезпечення позову.

Саме доведені суду обставини можуть бути підставою для скасування чи зміни вжитих судом заходів забезпечення позову, за умови, якщо суд визнає їх достатніми для цього та визнає їх перевагу над вказаними в ухвалі суду підставами для забезпечення позову.

Так, ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.06.2025 задоволено частково заяву заступника керівника Подільської окружної прокуратури про забезпечення позову. Вжито заходи забезпечення позову в межах ціни позову в розмірі 131203,64 грн шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Кодимському споживчому товариству як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову, крім рахунків із спеціальним режимом використання та рахунків (зокрема, кореспондентських), звернення стягнення на які заборонено законом.

Вказана ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову набрала законної сили, переглядалась в апеляційному порядку та залишена апеляційним господарським судом без змін.

Колегія суддів зазначає, що як в заяві про скасування заходів забезпечення позову, так і в апеляційній скарзі, доводи апелянта фактично зводяться до незгоди відповідача з ухвалою суду, якою було вжито заходи забезпечення позову.

В свою чергу, предметом апеляційного оскарження в даному випадку є ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову.

Тобто, до предмету доказування належить встановлення обставин наявності чи відсутності підстав для скасування вжитих судом першої інстанції заходів забезпечення позову.

В свою чергу, звертаючись до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, відповідач зазначає про відсутність в нього боргу про стягнення якого заявлено позовну вимогу прокурором.

Колегія суддів зазначає, що вказані обставини, а також відповідні докази, надані відповідачем, підлягають оцінці судом саме на стадії ухвалення остаточного рішення у справі, за наслідками розгляду по суті та не можуть, в силу законодавчого закріплення, оцінюватися судом під час вирішення питання про забезпечення позову чи скасування заходів забезпечення позову, про що правильно вказав місцевий господарський суд.

Відтак, колегія суддів виснує, що скаржником не наведено обґрунтованих доводів та не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що потреба у забезпеченні позову відпала або змінились обставини (до винесення процесуального рішення у справі по суті спору), що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або ж того, що забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Відповідач також посилається на те, що вжиті заходи забезпечення позову перешкоджають його належній господарській діяльності.

В той же час, застосування заходів забезпечення позову у цій справі не призведуть до невиправданого обмеження прав відповідача чи третіх осіб, оскільки грошові кошти залишаються у володінні відповідача, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час та лише щодо частини коштів, якої стосується спір.

Враховуючи викладене, тимчасове накладення арешту на грошові кошти, не може будь-яким чином перешкоджати здійсненню господарської діяльності відповідача.

Судова колегія наголошує, що під час розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд не оцінює правомірність та доцільність вжиття ним заходів забезпечення позову, а лише з`ясовує, чи потреба у забезпеченні позову відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Оскільки у даному випадку відповідачем не наведено, а також належними та допустимими доказами не доведено існування обставин, які в розумінні ст. 145 Господарського процесуального кодексу України можуть бути підставами для скасування вжитих судом заходів забезпечення позову, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні вказаного клопотання.

Таким чином, дослідивши зміст поданого клопотання про скасування заходів забезпечення позову, колегія суддів дійшла висновку, що заявником не зазначалося та не наводилося доказів, що саме за проміжок часу з дати вжиття заходів забезпечення позову до дати подання клопотання про скасування заходів забезпечення позову, а також станом на час прийняття оскаржуваної ухвали, змінилися будь-які фактичні обставини справи, що мали спричинити процесуальні наслідки, визначені ст.145 ГПК України.

Тобто, доводи скаржника зводяться до безпідставності застосування заходів забезпечення позову, що за своєю суттю є запереченнями щодо застосування даних забезпечувальних заходів та не можуть виступати в якості вмотивованої підстави для скасування вже існуючих заходів забезпечення позову, а зумовлюють надання судом правової оцінки вказаної ухвали, яка набрала законної сили.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

З огляду на зазначене, порушення, наведені апелянтом, не знайшли свого підтвердження, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Як встановлено вище, доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів, та не доводять неправильність чи незаконність ухвали, прийнятої судом першої інстанції.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом апеляційної інстанції спір по суті не розглядався, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 269-271, 276, 281-284 ГПК України,

апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кодимського споживчого товариства залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.08.2025 про відмову у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову у справі №916/2415/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повну постанову складено 06.10.2025.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран