РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.09.2025Справа № 910/7810/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Білошицької А.В., розглянувши матеріали справи за позовом Благодійної організації "Благодійний фонд Мув Юкрейн" до Приватного підприємства "Термопласт" про стягнення 331 200,57 грн,

за участю представників:

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2025 року Благодійна організація "Благодійний фонд Мув Юкрейн" (далі - Фонд) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного підприємства "Термопласт" (далі - Підприємство) 331 200,57 грн попередньої оплати за непоставлений товар на підставі статті 693 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23 червня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.

25 червня 2025 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява від цієї ж дати з документами для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17 липня 2025 року.

Учасники справи про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, проте явку своїх уповноважених представників у призначене засідання не забезпечили. Однак, 16 липня 2025 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява від цієї ж дати, у якій останній просив суд здійснювати розгляд даної справи без участі його представника. У зв`язку з цим ухвалою Господарського суду міста Києва від 17 липня 2025 року підготовче засідання відкладено на 28 серпня 2025 року.

25 серпня 2025 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява від 22 серпня 2025 року, у якій останній просив суд здійснювати розгляд даної справи без участі його представника, а також просив закрити підготовче провадження у справі та призначити її до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28 серпня 2025 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25 вересня 2025 року.

Сторони про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином та в установленому законом порядку, проте явку своїх уповноважених представників у призначене засідання не забезпечили. Однак, 5 вересня 2025 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява від 4 вересня 2025 року про проведення засідання без участі його представника. У цій же заяві позивач підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, просив суд їх задовольнити.

Відповідач будь-яких клопотань на адресу суду не направив, заяв по суті спору не подав.

Положеннями частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Беручи до уваги те, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд цієї справи за наявними матеріалами.

Суд звертає увагу на те, що за умовами частин 4, 5 статті 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України (далі - ГК України) (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин) господарський договір укладається в порядку, встановленому ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статей 628, 629 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Судом встановлено, що між позивачем і відповідачем був укладений договір поставки товару.

На виконання вказаної угоди Фонд на підставі виставленого відповідачем рахунку від 5 грудня 2022 року № 2210 (копія якого наявна в матеріалах справи) перерахував Підприємству попередню оплату за товар у сумі 386 400,67 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжної інструкції від 5 грудня 2022 року № 154 з призначенням платежу: "Сплата за плити пінополістирольні ПСБ-С-25 ДСТУ зг. рах. №2210 від 05.12.22 р., в т. ч. ПДВ 20 % - 64 400,11 грн.".

18 травня 2023 року Підприємство поставило позивачу товар на загальну суму 55 200,10 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією підписаної уповноваженими представниками сторін та скріпленої їх печатками видаткової накладної від 18 травня 2023 року № 747 на вказану суму.

Разом із цим, обумовлений товар на загальну суму 331 200,57 грн Підприємство позивачу не поставило, у зв`язку з чим 24 лютого 2025 року, 5 травня 2025 року та 13 червня 2025 року Фонд направляв на адресу відповідача вимоги від вказаних дат, у яких просив останнього поставити оплачену продукцію на вищевказану суму в 7-денний строк від дня пред`явлення вимоги або повернути отриману передоплату за товар у розмірі 331 200,57 грн. Належні копії вказаних вимог з доказами їх направлення засобами поштового зв`язку на адресу відповідача наявні в матеріалах справи. Проте ці вимоги були залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини 1 статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (частина 2 статті 693 ЦК України).

Можливість обрання варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України (який був чинний на час виникнення спірний правовідносин) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на те, що сума боргу відповідача, яка складає 331 200,57 грн попередньої оплати, підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і останній на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача до Підприємства про стягнення вказаної суми.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин позов Фонду підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства "Термопласт" (02660, місто Київ, вулиця Червоноткацька (Вінстона Черчилля), будинок 42, офіс 311; ідентифікаційний код 31519581)

на користь Благодійної організації "Благодійний фонд Мув Юкрейн" (01021, місто Київ, вулиця Інститутська, будинок 24/7, квартира 49; ідентифікаційний код 44711915) 331 200 (триста тридцять одну тисячу двісті) грн 57 коп. попередньої оплати та 3 974 (три тисячі дев`ятсот сімдесят чотири) грн 41 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення 29 вересня 2025 року.

СуддяЄ.В. Павленко