ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"26" вересня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/414/25
Господарський суд Одеської області у складі головуючої судді Демченко Т.І.
За участі секретаря судового засідання: Волкової Ю.О.
За участю представників сторін:
позивач 1: не з`явився;
позивач 2: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
розглянувши заяву представника Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Лазурна 1 Станіславської А.В. про ухвалення додаткового рішення про вирішення питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №916/414/25,
За позовом: ОСОБА_1 та ОСОБА_2
до відповідача: Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Лазурна1
за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеського району
про визнання недійсними рішень,
05.02.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач-1) та ОСОБА_2 (далі - позивач-2) до Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Лазурна 1 (далі - ЖБК Лазурна 1), в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, вони просять суд:
- визнати недійсними рішення, прийняті на позачергових загальних зборах ЖБК Лазурна 1 від 17.03.2024, оформлені Протоколом №1/03/2024 від 17.03.2024;
Господарський суд Одеської області ухвалою від 19.02.2025 призначив справу №916/414/25 до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Господарський суд Одеської області рішенням від 20.08.2025 у задоволенні позову відмовив повністю.
15.09.2025 від представника Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Лазурна 1 Станіславської А.В. до Господарського суду Одеської області надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про вирішення питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі.
Господарський суд Одеської області ухвалою від 18.09.2025 призначив судове засідання для вирішення питання стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору у справі на "24" вересня 2025 р. о 12:30 год.
Представники сторін у засідання суду, не з`явилися. Про дату, час та місце його проведення повідомлені належним чином.
Повне додаткове рішення складене та підписане без його проголошення у відповідності до вимог частин 4-5 ст.240 ГПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення додаткового рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Розглянувши заяву представника Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Лазурна 1 Станіславської А.В. про вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі у справі, господарський суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Кожен має право на професійну правничу допомогу (стаття 59 Конституції України).
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 19 цього Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначено в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховують складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу. 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Заява про стягнення витрат на правничу допомогу через систему «Електронний суд» надіслана відповідачам, від яких заперечень не надійшло.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Указана судова практика є незмінною.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги/додатковій угоді до договору.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.
У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Лазурна 1 Станіславська А.В. подала до суду копію договору № 224 про надання правничої допомоги від 15.02.2025 року, копію детального опису робіт(наданих послуг), виконаних адвокатом за договором, копія акту прийняття-передачі наданих послуг від 01.03.2025 року, платіжне доручення про сплату послуг.
Отже, заявником надано докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість.
У постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Ураховуючи зазначене суд вважає, що визначений фіксований розмір винагороди адвокату відповідає наведеним вище критеріям, а тому підлягає стягненню.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, господарський суд уважає, що з відповідачів на користь позивача підлягають солідарному стягненню витрати на надання правової допомоги у загальній сумі 10 000,00грн.
Керуючись ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву представника Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Лазурна 1 Станіславської А.В. про ухвалення додаткового рішення про вирішення питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 916/414/25 задовольнити.
Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено та підписано 26.09.2025

Суддя Т.І. Демченко