ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

06.10.2025м. ДніпроСправа № 904/5597/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П., розглянувши

Заяву Рівненської обласної державної адміністрації, 33028, м.Рівне, Майдан ПРОСВІТИ, буд.1,

про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ", 49600, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, оф. 206/2, заборгованості за ненаданий товар за Договором поставки № 700 у розмірі 12 240,00грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області від Рівненської обласної державної адміністрації надійшла заява про видачу судового наказу з вимогою про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ" заборгованості за ненаданий товар за Договором поставки № 700 у розмірі 12 240,00грн., а також судового збору у розмірі 302,80грн.

Заявлені вимоги обґрунтовані неналежним виконанням боржником умов договору поставки №700 від 26.09.2023р. в частині поставки оплаченого заявником товару.

Проаналізувавши матеріали заяви про видачу судового наказу, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою статті 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Відповідно до частини першої статті 150 Господарського процесуального кодексу України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

Згідно із пунктом 2 часини 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету.

В заяві про видачу судового наказу місцезнаходження боржника вказано як: 49600, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, оф. 47.

Однак як вбачається з відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням боржника () є: 49600, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, оф. 206/2.

Отже, заявником при поданні до суду заяви про видачу судового наказу зазначено неправильну адресу (місцезнаходження) боржника.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів вбачається, що вимога про стягнення заборгованості пред`являється до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ".

Проте, у 2 пункті прохальної частини заяви про видачу судового наказу, заявник просить суд покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Волинь НП» судові витрати по сплаті судового збору.

Вказана невідповідність унеможливлює видачу судового наказу, оскільки не дозволяє чітко встановити суб`єктний склад правовідносин та особу, на яку має бути покладено обов`язок зі сплати заборгованості, що є порушенням статті 150 Господарського процесуального кодексу.

Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов до висновку про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з частинами першою, другою статті 154 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Частиною другою статті 152 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до частини першої статті 153 Господарського процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Частиною другою статті 151 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 150-153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Рівненській обласній державній адміністрації у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ" заборгованості за ненаданий товар за Договором поставки № 700 у розмірі 12 240,00грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.П. Панна