УХВАЛА

30.09.2025Справа № 910/5814/24
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши в порядку письмового провадження звіт Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ВЕНЕЦІЯ» про виконання судового рішення у справі №910/5814/24

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ВЕНЕЦІЯ 10/1» (03189, місто Київ, вул.Кішки Самійла, будинок 10/1, Ідентифікаційний код юридичної особи 45366423)
до про1. Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРИТОРІАЛЬНЕ МІЖГОСПОДАРЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ «ЛІКО-ХОЛДІНГ» (03191, місто Київ, вул.Кішки Самійла, будинок 8, КАБІНЕТ №71, Ідентифікаційний код юридичної особи 16307284) 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ВЕНЕЦІЯ» (03189, місто Київ, вул.Кішки Самійла, будинок 7А, приміщення 65, 66, Ідентифікаційний код юридичної особи 30303467) зобов`язання вчинити дії

Представники: без повідомлення представників сторін

ВСТАНОВИВ

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ВЕНЕЦІЯ 10/1» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРИТОРІАЛЬНЕ МІЖГОСПОДАРЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ «ЛІКО-ХОЛДІНГ» (надалі також - «Відповідач - 1») та Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ВЕНЕЦІЯ» (надалі також - «Відповідач - 2») про зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.11.2024 у справі №910/5814/24, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2025 року, позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ВЕНЕЦІЯ 10/1» задоволено. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕРИТОРІАЛЬНЕ МІЖГОСПОДАРЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ «ЛІКО-ХОЛДІНГ» та Товариство з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ВЕНЕЦІЯ» передати Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «ВЕНЕЦІЯ 10/1» документацію на багатоквартирний будинок за адресою: м. Київ, вул. Кішки Самійла, буд. 10/1, а саме: один комплект проектної документації на будівництво; іншу технічну документацію на багатоквартирний будинок згідно з переліком, затвердженим Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України від 17.07.2018р. №176, а саме: технічний паспорт на багатоквартирний будинок; паспорт об`єкта, складений за результатами обстеження прийнятих в експлуатацію об`єктів будівництва; енергетичний сертифікат і звіт про обстеження інженерних систем; проектну документацію зі схемами влаштування внутрішньо будинкових систем; документ, що підтверджує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; технічну документацію обладнання котелень; технічну документацію на ліфти; план земельної ділянки; акти приймання-передавання технічної документації на багатоквартирний будинок; паспорти, гарантійні документи, акти випробування, повірки й опломбування та інші технічні документи на системи, мережі, встановлені прилади, устаткування та обладнання у багатоквартирному будинку; інформацію та документи щодо діючих гарантійних зобов`язань стосовно будівельних робіт, виконаних під час будівництва та експлуатації багатоквартирного будинку, включаючи термін дії гарантійних зобов`язань, відомості про виконавця робіт, обсяг гарантійних зобов`язань. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРИТОРІАЛЬНЕ МІЖГОСПОДАРЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ «ЛІКО-ХОЛДІНГ» на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ВЕНЕЦІЯ 10/1» судовий збір у розмірі 1 514 грн. 00 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ВЕНЕЦІЯ» на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ВЕНЕЦІЯ 10/1» судовий збір у розмірі 1 514 грн. 00 коп.

21.04.2025 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва видано накази.

Постановою Верховного Суду від 06.05.2025 року рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2025 у справі № 910/5814/24 скасовано в частині задоволення позовних вимог Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ВЕНЕЦІЯ 10/1", заявлених до Товариства з обмеженою відповідальністю "Територіальне міжгосподарче об`єднання "ЛІКО-ХОЛДІНГ". Ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні зазначених позовних вимог. У частині задоволення позовних вимог Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ВЕНЕЦІЯ 10/1", заявлених до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "ВЕНЕЦІЯ", рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2025 у цій справі залишити без змін. Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ВЕНЕЦІЯ 10/1" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Територіальне міжгосподарче об`єднання "ЛІКО-ХОЛДІНГ" 16 956 грн 80 коп. витрат зі сплати судового збору, понесених у зв`язку з розглядом справи в судах апеляційної та касаційної інстанцій.

19.05.2025 року на виконання постанови Верховного Суду видано наказ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2025 року заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ВЕНЕЦІЯ 10/1» про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення по справі №910/5814/24 задоволено частково. Зобов`язано керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ВЕНЕЦІЯ» Соколова Віталія Олександровича у тридцятиденний строк з дня отримання даної ухвали подати на адресу суду звіт про виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2024 у справі №910/5814/24, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2025 року. В іншій частині заяви відмовлено.

23.09.2025 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ВЕНЕЦІЯ» надійшов звіт про виконання судового рішення у справі №910/5814/24.

Суд, дослідивши звіт Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ВЕНЕЦІЯ» про виконання судового рішення у справі №910/5814/24, приходить до висновку про відмову в його прийнятті з наступних підстав.

За приписами статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території.

Відповідно до частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Накази суду викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), та оприлюднюються в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). На наказ суду, викладений в електронній формі, накладається кваліфікований електронний підпис судді (у разі колегіального розгляду - кваліфіковані електронні підписи всіх суддів, що входять до складу колегії). (ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Згідно зі ст. 339 Господарського процесуального кодексу України судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.

Відповідно до статті 345-3 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає звіт про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні за правилами статті 342 цього Кодексу.

Звіт боржника про виконання судового рішення має містити:

1) найменування суду, до якого подається звіт;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб);

4) номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення;

5) відомості про виконання боржником судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання;

6) у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про те, чи існують обставини, які ускладнюють виконання судового рішення боржником, які заходи вжито та вживаються боржником для їх усунення;

7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому.

До звіту додаються:

1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо звіт поданий представником і такі документи раніше не подавалися;

2) докази направлення копій звіту та доданих до нього матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 345-4 Господарського процесуального кодексу України за наслідками розгляду звіту боржника суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 345-2 цього Кодексу.

Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо боржником не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються боржником для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 345-3 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд застосовує до боржника захід процесуального примусу у виді штрафу, а також може додатково встановити новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 345-2 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Суд застосовує до боржника захід процесуального примусу у виді штрафу за правилами статті 135 цього Кодексу.

Якщо боржником є юридична особа та суд зобов`язав подати звіт про виконання судового рішення особисто керівника боржника, захід процесуального примусу у виді штрафу застосовується до такого керівника.

Суд розглядає питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення за правилами статті 331 цього Кодексу.

У разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 345-2 цього Кодексу, а також застосовує до такого боржника захід процесуального примусу у виді штрафу.

Якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але боржником судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 345-2 цього Кодексу.

У поданому звіті про виконання судового рішення у справі №910/5814/24 боржник зазначає, що рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2024 у справі №910/5814/24 не виконано, оскільки збирання документів потребує тривалого часу, орієнтовний строку виконання рішення до 31.12.2025 р. Так, боржником зроблені адвокатські запити про витребування документів, у відповідь на які ТОВ «ТМО ЛІКО-ХОЛДІНГ» пояснило, що відсутність запитуваних документів пов`язана з тим, що технічна документація була виготовлена одним пакетом документів для 6 мікрорайону ЖК «Венеція» та стосувалась одразу 4 житлових будинків, які є складовими комплексу. Крім того, ТОВ «ТМО ЛІКО-ХОЛДІНГ» надало боржнику копії договорів та додатків до них: договір №12/07 від 12.07.2025 року про надання послуг, договір №11/07-Р від 11.07.2025 р. про виконання проектних робіт, договір №ПД-10/2025/07 від 10.07.2025 р. на розробку проектної документації.

Суд зазначає, що наведений у звіті орієнтовний строк виконання рішення у справі належним чином не обґрунтований та не підтверджений, оскільки відповідно до Додатку №2 до Договору №ПД-10/2025/07 на розробку проектної документації від 10.07.2025 року строк виготовлення проектної документації стадії «Р» в частині проектування житлового будинку по вул. Маршала Конєва, 10/1 секції 1А, 1Б, 1В та 1Г, 1Д, 1Е становить 8 тижнів, тобто з моменту укладення договору строк виконання робіт - 04.09.2025 року.

Крім того, Суд звертає увагу боржника, що з моменту набрання законної сили рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2024 року у справі №910/5814/24, а саме 05.02.2025 року, Заявник мав достатньо часу для зібрання та виготовлення документації. Також до моменту звернення до суду з вказаним позовом Позивач неодноразово вимагав від Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ВЕНЕЦІЯ» надати документацію на багатоквартирний будинок, які залишені без виконання. Крім того, при зверненні до суду з заявою про відстрочку виконання рішення суду боржник просив суд відстрочити виконання рішення суду на 3 місяці, тобто обґрунтовано припускав можливість виконання рішення суду у запропонований термін.

Суд звертає увагу на принцип обов`язковості судових рішень, закріплений у ст. 18 Господарського процесуального кодексу України, яким визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Також Суд враховує, що у Рішенні від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 Конституційний Суд України зауважив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Конституційний Суд України, узявши до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, дійшов висновку, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене рішення.

В ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зазначено: виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист.

Отже, Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено, що судове рішення є обов`язкове до виконання та має бути виконаним. Одними з основних засад (принципів) господарського судочинства є верховенство права та обов`язковість судового рішення. У свою чергу, основним завданням другого з цих принципів є забезпечення першого названого принципу - верховенства права, оскільки без виконання судових рішень реалізація цього принципу є недосяжною. Зокрема, це випливає також із судової практики ЄСПЛ (дивитись, наприклад, рішення від 03 грудня 2003 року у справі "Рябих проти Росії" ("Ryabykh v. Russia", заява № 52854/99, п. 55), від 09 листопада 2004 року у справі "Науменко проти України" ("Svetlana Naumenko v. Ukraine", заява № 41984/98, п. 91) тощо).

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто, довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Беручи до уваги вищенаведене, а також враховуючи баланс інтересів сторін та право на справедливий судовий розгляд, ефективний судовий захист та очікування належного виконання судового рішення, необґрунтованість наведених боржником обставин, які ускладнюють виконання судового рішення та відсутність вжитих боржником заходів для повного та своєчасного виконання судового наказу, Суд дійшов висновку про відмову у прийнятті Звіту керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ВЕНЕЦІЯ» про виконання судового рішення у справі №910/5814/24.

Частиною 3 ст. 345-4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд застосовує до боржника захід процесуального примусу у виді штрафу, а також може додатково встановити новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 345-2 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 135 ГПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених ч. 10 ст. 188 цього Кодексу.

Під час здійснення судового контролю за виконанням судового рішення суд може стягнути в дохід державного бюджету з відповідача, боржника чи їх керівників (якщо відповідачем, боржником є юридична особа) штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене та враховуючи закріплене Господарським процесуальним кодексом України право, а не обов`язок суду стягнути в дохід державного бюджету штраф з керівника боржника, суд не вбачає за необхідне застосувати до керівника боржника заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

При цьому Суд вважає за необхідне встановити керівнику Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ВЕНЕЦІЯ» Соколову Віталію Олександровичу новий строк для подання звіту про виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2024 у справі №910/5814/24, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2025 року, та попередити його про можливість застосування вказаних вище заходів процесуального примусу у випадку повторного неприйняття звіту та/або невиконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 345-3, 345-4, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ

1. У прийнятті звіту Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ВЕНЕЦІЯ» Соколова Віталія Олександровича про виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2024 у справі №910/5814/24, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2025 року - відмовити.

2. Зобов`язати керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ВЕНЕЦІЯ» (03189, місто Київ, вул.Кішки Самійла, будинок 7А, приміщення 65, 66, Ідентифікаційний код юридичної особи 30303467) Соколова Віталія Олександровича у тридцятиденний строк з дня отримання даної ухвали подати на адресу суду звіт про виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2024 у справі №910/5814/24, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2025 року.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 30 вересня 2025 року.

Суддя О.В. Чинчин