ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2025 р. Справа №914/2577/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Стронська А.І.

за участю представників учасників процесу:

представник позивача не з`явився

представник відповідача не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова Компанія Галицька Спілка від 05.05.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/1361/25 від 06.05.2025)

на рішення Господарського суду Львівської області від 09.04.2025 (повний текст рішення складено та підписано 17.04.2025, суддя Запотічняк О.Д.)

у справі № 914/2577/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Будальянс Груп, м. Миколаїв, Миколаївська обл.,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова Компанія Галицька Спілка, м. Львів

про: стягнення 583 046, 52 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Будальянс Груп ( далі ТОВ Будівельна компанія Будальянс Груп, позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова Компанія Галицька Спілка (далі ТОВ Торгова Компанія Галицька Спілка, відповідач) про стягнення збитків у розмірі 583 046, 52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання укладеного між сторонами договору №003 від 02.07.2018 відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 17 774 498,80 грн, однак в порушення вимог податкового законодавства не зареєстрував частину податкових накладних в ЄРПН, чим позбавив позивача права на зменшення податкового зобов`язання шляхом віднесення суми ПДВ у розмірі 583 046, 52 грн до складу податкового кредиту.

Господарський суд Львівської області рішенням від 09.04.2025 у справі №914/2577/24 позовні вимоги задоволив повністю та стягнув з ТОВ Торгова Компанія Галицька Спілка на користь ТОВ Будівельна компанія Будальянс Груп 583 046, 52 грн та 8 745, 70 грн судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується наявність усіх елементів складу господарського правопорушення, а саме невиконання відповідачем свого обов`язку щодо своєчасної реєстрації податкових накладних, що призвело до втрати позивачем реальної економічної вигоди - податкового кредиту на суму 583 046,52 грн, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, з врахуванням п.п.12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України суд дійшов висновку, що даний позов подано в межах строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.

ТОВ Торгова Компанія Галицька Спілка подало апеляційну скаргу від 05.05.2025, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 09.04.2025 у справі №914/2577/24 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги апелянта обґрунтовані неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права та неповним дослідженням обставин справи.

Зокрема, скаржник зазначає, що ТОВ «Будальянс Груп» заперечувало факт поставок за видатковими накладними РН-0000009 від 07.08.2018, РН-0000013 від 25.09.2018, РН-0000019 від 16.12.2018 та вказувало на їх невідповідність вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що зумовило необхідність звернення ТОВ Торгова Компанія Галицька Спілка до Господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення боргу ( справа №918/62/22).

Відтак, на переконання скаржника, у нього не було правових підстав для реєстрації податкових накладних саме через суперечливу поведінку позивача та його прострочення як кредитора, що виключає можливість покладення на відповідача відповідальності у вигляді відшкодування збитків у даній справі.

Окрім того, апелянт зазначає, що з врахуванням встановлених п.201.10 ст.201 ПК України строків оскарження дій продавця щодо порушення останнім строків реєстрації податкових накладних станом на час подання позовної заяви позивач вже втратив право на включення спірного ПДВ до бюджетного відшкодування, що свідчить про відсутність правових підстав для відшкодування такого шляхом стягнення збитків з відповідача.

ТОВ Будівельна компанія Будальянс Груп відзиву на апеляційну скаргу не подало.

Відповідно до ч.3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Процесуальні дії суду у справі та вирішення процесуальних питань.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2025 справу №914/2577/24 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.05.2025 апеляційну скаргу ТОВ Торгова Компанія Галицька Спілка залишено без руху з підстав, зазначених у вказаній ухвалі.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ Торгова Компанія Галицька Спілка на рішення Господарського суду Львівської області від 09.04.2025 у справі №914/2577/24 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 24.06.2025.

Ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 24.06.2025 та від 19.08.2025 за клопотанням представника апелянта розгляд справи відкладався на 19.08.2025 та на 09.09.2025 відповідно.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 змінено дату розгляду справи з 09.09.2025 на 23.09.2025 з підстав, наведених у вказаній ухвалі.

Сторони участі уповноважених представників в судове засідання 23.09.2025 повторно не забезпечили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у статті 202 ГПК України.

Так, за змістом частини 1 і пункту 1 частини 2 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи положення статті 202 ГПК України, наявність відомостей про направлення сторонам ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, висновки Європейського суду з прав людини у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представників сторін.

У судовому засіданні 23.09.2025 ухвалено постанову.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

02.07.2018 між ТОВ «Торгова компанія «Галицька спілка» (далі постачальник) та ТОВ «Будівельна компанія «Будальянс Груп» (далі - покупець) було укладено договір поставки №003 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця товар (бітум нафтовий), а покупець зобов`язався прийняти цей товар і оплатити його на умовах, передбачених Договором.

Пунктами 2.1.,2.2. Договору встановлено, що ціна товару зазначається у видатковій накладній, що є невід`ємною частиною Договору. Сума цього Договору складає 10 000 000,00 грн та може змінюватися протягом дії Договору в зв`язку зі змінами бюджетних асигнувань.

Відповідно до п.п. 3.1- 3.3 Договору розрахунки за поставлений товар здійснюються за фактом постачання покупцю. Оплата вартості товару, який поставляється на умовах цього Договору, проводиться до терміну, зазначеного у відвантажувальній накладній, але в будь-якому випадку не більше 10 календарних днів від дати набуття права власності на товар. Розрахунки за товар здійснюються у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 3-х банківських днів з моменту поставки товару.

Пунктами 5.2-5.4 Договору сторони погодили, що постачальник здійснює поставку товару за кінцевим місцем призначення покупця: 33028, м. Рівне, вул. Ст. Бандери, 15 А. Доставка, завантаження та розвантаження товару здійснюється автотранспортом постачальника за власні кошти. Датою поставки є дата, коли товар переданий у власність покупця.

На виконання умов Договору у період з липня по грудень 2018 року відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 17 774 498,80 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими та товарно-транспортними накладними, а також не заперечується сторонами у даній справі.

Водночас, з матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що на частину поставленого товару ТОВ «Торгова компанія «Галицька спілка» не були зареєстровані податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН).

Позивач у справі - ТОВ Будівельна компанія Будальянс Груп вказує, що у зв`язку з відсутністю реєстрації частини податкових накладних у ЄРПН, він був позбавлений можливості включити до свого податкового кредиту суму ПДВ 583 046,52 грн, що є підставою для стягнення з відповідача збитків у розмірі вказаної суми ПДВ.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Так, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є:

(1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

(2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №20/715/17 зроблено висновок, що збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди/стягнення збитків, повинні виходити із того, що для застосування такої санкції, як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою і збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає (постанови Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 908/2261/17, від 30.06.2022 у справі № 916/1466/21).

При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок між такою поведінкою із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків (постанова Верховного Суду від 30.03.2021 у справі № 908/2261/17).

Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення (постанова Верховного Суду від 15.05.2025 у справі № 925/1137/24).

Підставою для відшкодування збитків відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України є порушення зобов`язання.

Відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України ( далі ПК України) податковий кредит це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду. Згідно з підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми ПДВ, сплачені або нараховані у зв`язку з придбанням товарів (у тому числі при їх ввезенні) чи послуг.

У свою чергу, пункт 198.6 статті 198 ПК України прямо визначає, що до податкового кредиту не відносяться суми ПДВ, які не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними або розрахунками коригування. Таким чином, реєстрація податкових накладних у ЄРПН є визначальною юридичною умовою для включення суми податку до податкового кредиту.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податковий накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені.

Отже, з огляду на положення ст.201 ПК України саме на ТОВ «Торгова компанія «Галицька спілка» (як продавця за Договором) покладено обов`язок в установлені терміни скласти та зареєструвати в ЄРПН податкові накладні та/або розрахунки коригування до таких податкових накладних.

Вказаним зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту. Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.04.2023 у справі №906/824/21, від 10.01.2022 у справі №910/3338/21, від 03.12.2018 у справі №908/76/18.

Хоча обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31.01.2023 у справі №904/72/22.

Тому, належним способом захисту для покупця може бути звернення до продавця з позовом про відшкодування збитків, завданих порушенням його обов`язку щодо складення та реєстрації належним чиним податкових накладних (постанова Верховного Суду від 19.04.2023 у справі №906/824/21).

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що відповідач не виконав вимог статті 201 ПК України, у зв`язку з чим позивач був позбавлений права і можливості включити суми ПДВ 583 046,52 грн до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатися своїм правом на зменшення податкового зобов`язання на таку суму.

Тому має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні і неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, неможливістю зменшення податкового зобов`язання на вказану суму, яка фактично є збитками позивача. Отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення.

Подібні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18 та у постановах Верховного Суду від 10.01.2022 у справі №910/3338/21 та від 31.01.2023 у справі №904/72/22.

Водночас, згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У ч.1 ст.614 ЦК України зазначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №753/7281/15-ц, від 21.02.2021 у справі №904/982/19, від 21.07.2021 у справі №910/12930/18, від 21.09.2021 у справі №910/1895/20, від 18.10.2022 у справі №922/3174/21.

ТОВ Торгова Компанія Галицька Спілка покликається на відсутність правових підстав для реєстрації податкових накладних ( а відтак і відсутність його протиправної поведінки та вини) з огляду на те, що ТОВ «Будальянс Груп» заперечувало факт поставок за видатковими накладними РН-0000009 від 07.08.2018, РН-0000013 від 25.09.2018, РН-0000019 від 16.12.2018 та вказувало на їх невідповідність вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Однак, колегія суддів зазначає, що відповідачем: зареєстровано податкові накладні на операції з постачання товарів за видатковими накладними РН-0000009 від 07.08.2018 та РН-0000019 від 16.12.2018, а тому сума ПДВ за такими не включена позивачем у заявлену до стягнення суму збитків; зареєстровано податкову накладну та розрахунок корегування до такої на операцію з постачання товарів за видатковою накладною РН-0000013 від 25.09.2018, однак лише частково ( на суму ПДВ 94 999,98 грн), а тому у заявлену до стягнення суму збитків включена сума ПДВ за такою 118 749,98 грн.

Натомість, в розрахунок суми збитків позивачем включено суми ПДВ за податковими накладними, не зареєстрованими відповідачем, щодо яких не вбачається наявність спору між сторонами.

Окрім того, як зазначалось вище, пунктом 201.10 статті 201 ПК України визначені граничні строки реєстрації продавцем податкових накладних в ЄРПН, які не прив`язані до строків оплати покупцем товару.

Відтак, наведені доводи апелянта щодо відсутності його протиправної поведінки та вини відхиляються судом апеляційної інстанції як недоведені.

Щодо покликання апелянта на відсутність підстав для задоволення позову з огляду на те, що позивач у встановлениий п.201.10 ст.201 ПК України строк не оскаржив дій продавця щодо порушення останнім строків реєстрації податкових накладних та станом на час подання позовної заяви вже втратив право на включення спірного ПДВ до бюджетного відшкодування, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України передбачено, що у разі порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну . Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.

Водночас, сама по собі відсутність факту оскарження позивачем бездіяльності відповідача щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН до контролюючого органу у визначеному податковим законодавством порядку жодним чином не позбавляє його права звернутись за захистом своїх порушених прав у порядку господарського судочинства та не спростовує встановлених у даній справі обставин, які підтверджують наявність підстав для відшкодування позивачу збитків, завданих протиправною бездіяльністю відповідача.

З огляду на викладене вище та положення ст. 269 ГПК України, перевіривши рішення суду першої інстанції у даній справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача 583 046,52 грн збитків.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на викладене вище.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок судів обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 09.04.2025 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства, прийняте з дотриманням норм процесуального та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення немає.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова КомпаніяГалицька Спілка від 05.05.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/1361/25 від 06.05.2025) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 09.04.2025 у справі №914/2577/24 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Повний текст постанови складено 02.10.2025

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.