ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/766/25

Господарський суд Житомирської області

Суддя Нестерчук С. С.

за участю секретаря судового засідання: Бугайова І. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стоун С"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БрянскЛогистикСервис-Керамика"

про стягнення 3 280 723,51 рос. рублів, що еквівалентно 1 614 772,11 грн

за участю представників сторін:

від позивача: адвокат Радченко О. Ю.

від відповідача: не з`явився

І. СУТЬ СПОРУ

1. Стислий виклад позиції позивача

12.06.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Стоун С" (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БрянскЛогистикСервис-Керамика" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за контрактом №14/02-Е від 14.02.2014, що складається станом на 31.05.2025:

- з суми основного боргу - 2 870 450,00 рос. рублів, що еквівалентно 1 412 835,49 грн;

- пені - 86 113,50 рос. рублів, що еквівалентно 42 385,06 грн;

- 3% річних - 324 160,01 рос. рублів, що еквівалентно 159 551,56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань з оплати поставленого товару за Контрактом №14/02-Е від 14.02.2014, у зв`язку з чим виникла заборгованість та нараховані пеня за період 21.10.2021 - 30.06.2023, 3% річних за період 21.10.2021 - 31.05.2025.

Правові підстави: ст. 549, 625, 712 Цивільного кодексу України та ст. 173, 193 Господарського кодексу України.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому статтею 165 ГПК України.

ІІ. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання

Ухвалою від 27.06.2025 Суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи, підготовче засідання призначив на 06.08.2025.

04.07.2025 через підсистему "Електронний суд" представник позивача - адвокат Радченко О. Ю. подала клопотання (вх.№8547/25), до якого долучила докази щодо направлення позовної заяви та ухвали суду з перекладом на електронну пошту відповідача.

У засідання представник відповідача не з`явився, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не правив.

Відповідач є нерезидентом та особою, пов`язаною з державою-агресором.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" введено в Україні воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Відповідно до ч.1 ст.122 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Листом №72/11-612/1-81401 від 13.10.2022 "Щодо припинення дії міжнародного договору" Міністерство закордонних справ України повідомило про розірвання дипломатичних відносин, що були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною та російською федерацією від 14.02.1992 з 24.02.2022.

У зв`язку з широкомасштабною збройною агресією рф проти України має місце зупинення функціонування закордонних дипломатичних установ України на території російської федерації та діяльності її дипломатичних установ на території України.

За зверненням Мін`юсту Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресією росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану.

Згідно з листом Міністерства юстиції України "Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану" №25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022, з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами російської федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права.

Відповідно до повідомлення, розміщеного 25.02.2022 на офіційному веб-сайті Акціонерного товариства "Укрпошта", у зв`язку з агресією з боку росії та введенням воєнного стану, АТ "Укрпошта" припинило поштове співробітництво з поштою росії та білорусі; посилки та перекази в ці країни не приймаються.

12.01.2023 Верховна Рада України прийняла Закон України "Про вихід з Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності", яким постановила вийти з Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, вчиненої в м.Києві 20 березня 1992 року та ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 19 грудня 1992 року № 2889-XII (Відомості Верховної Ради України, 1993, №9, ст. 66), який набрав чинності 05.02.2023.

Отже, приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про неможливість звернення із судовим дорученням для вручення відповідачу судових документів про відкриття провадження у справі у порядку статті 367 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, у встановленому порядку повідомлення відповідача неможливо як шляхом застосування дипломатичних інституцій, так і органами поштового зв`язку.

Проте суд, незважаючи на всі обставини, наведені вище, зі своєї сторони вжив всіх максимально можливих заходів задля дотримання вимог щодо повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі. Відтак, суд застосував альтернативний спосіб повідомлення відповідача з метою реалізації принципу змагальності та дотримання процесуального права на участь у справі, зобов`язавши позивача (його представника), як ініціатора судового розгляду, здійснити переклад ухвали Господарського суду Житомирської області про відкриття провадження у справі №906/766/25 на російську мову, із нотаріальним засвідченням вірності перекладу, та направити скановану копію такого перекладу разом із копією позовної заяви з додатками на офіційну електронну адресу відповідача: .

При цьому суд враховує, що відповідно до частини 4 статті 122 Господарського процесуального кодексу України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

За таких обставин, суд вважав за необхідне подальше повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи здійснювати шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України

Таким чином, належне повідомлення відповідача забезпечено двома способами: (1) направленням ухвали Господарського суду Житомирської області про відкриття провадження у справі № 906/766/25 на офіційну електронну адресу відповідача; (2) оприлюдненням на офіційному вебпорталі судової влади України оголошення із зазначенням дати, часу та місця судового засідання.

Суд, відповідно до статті 202 ГПК України, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, оскільки його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання і його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд ухвалою від 06.08.2025 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 19.08.2025.

15.08.2025 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу та послуги перекладу (вх.№01-44/2438/25).

У судовому засіданні 19.08.2025 Суд заслухав вступне слово представника позивача, дослідив наявні у матеріалах справи письмові докази, закінчив з`ясування обставин і перевірку їх доказами та, з метою належної підготовки учасників до судових дебатів, оголосив перерву до 17.09.2025.

В судовому засіданні 17.09.2025 після судових дебатів, в яких виступила із заключним словом представник позивача, Суд перейшов до стадії ухвалення рішення та проголосив скорочене рішення.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Спір у справі виник у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині повної оплати вартості поставлених товарів.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 76 ГПК України).

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі:

- факт укладення договору між сторонами, його умови в частині оплати;

- факт передачі та прийняття товару, його вартість;

- розмір і наявність заборгованості відповідача за поставлений товар;

- правомірність нарахування 3% річних та пені.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підтвердження своїх вимог позивач надав суду належні та допустимі докази, на підставі яких суд установив такі обставини.

14.02.2014 року між ТОВ «СТОУН С» (постачальник) та ТОВ «БрянскЛогистикСервис-Керамика» (покупець) укладено контракт №14/02-Е (далі - контракт).

Відповідно до п.1.1 контракту, Постачальник передає у власність Покупцю, а покупець зобов`язується прийняти та сплатити згідно з умовами цього контракту та Специфікації до нього продукцію, а саме, вироби з природного каменю, далі іменовані - Товар.

За умовами пункту 2.1 контракту, ціна, кількість, асортимент та термін відвантаження на конкретні партії товару визначаються додатково шляхом оформлення специфікацій, які є невід?ємною частиною цього Контракту.

Згідно з пунктом 2.2. контракту, товар, що постачається в рамках цього Контракту, відвантажується відповідно до рахунку-фактури на конкретну партію Товару. Копії рахунку-фактури на партію Товару, передані за допомогою апаратури факсимільного зв`язку або електронної пошти, є дійсними.

У відповідності до пункту 2.3. контракту, постачальник окремо надсилає Покупцю копії рахунків-фактур разом з копіями всіх документів, що супроводжуються Товаром, засобами апаратури факсимільного зв?язку або електронною поштою.

Пунктом 2.4. контракту сторони погодили, що постачання здійснюється постачальником на умовах DAP залізничним транспортом, СРТ автомобільним транспортом. Транспортні витрати на доставку вантажу оплачуються постачальником. Постачальник надає сертифікат походження товару (форма "СТ-1").

Право власності на Товар переходить від постачальника до покупця в момент завершення оформлення митної декларації в російській федерації (пункт 2.5 контракту)

Згідно з пунктом 3.1 контракту, валюта договору російський рубль.

Відповідно до пункту 3.2. контракту, загальна вартість цього Контракту складається із сум специфікацій, які є невід`ємною частиною цього контракту.

Пунктом 4.1. контракту сторони погодили, що форма оплати - безготівковий розрахунок, спосіб оплати - переказ суми, зазначеної у рахунку-фактурі у російських рублях на банківський рахунок Постачальника. Термін оплати - протягом 30 (тридцяти) банківських днів з моменту відправки Товару Постачальником. Можлива передоплата на підставі виставлених Постачальником рахунків-фактур.

За умовами пункту 8.1. контракту, у разі прострочення оплати вартості Товару, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі 0,1% від простроченої суми за кожний день прострочки, але не більше 3% вартості.

Пунктом 11.2. контракту сторони погодили, що контракт укладено на визначений термін та дійсний до 31.12.2016 року. Доповнення, зміна та дострокове розірвання цього Контракту можливе за згодою Сторін та оформляється письмово.

Контракт підписано та скріплено печатками сторін.

Додатковою угодою №4 від 28.03.2016 сторони погодили, внести зміни до підпункту 2.4. розділу 2. «Порядок та строки поставки» та викласти його у наступній редакції: "Умови поставки, відправник вантажу, станція відправлення, вантажоодержувач, станція призначення погоджуються у специфікації на кожну партію товару".

Додатковою угодою №17 від 22.12.2021 сторони домовились продовжити строк дії контракту №14/02-Э від 14.02.2014 до 30.12.2022 року.

Сторонами підписано ряд специфікацій про поставку ТОВ «СТОУН С» (продавець) для ТОВ «БрянскЛогистикСервис-Керамика» (покупець) товару - пиляних та колотих виробів:

Специфікація №19 від 26.07.2021: в кількості 550,00 м2 на суму 1 045 000,00 рос. рублів та в кількості 150,00 м2 на суму 258 750,00 рос. рублів; оплата: з відстрочкою платежу до 60 календарних днів з моменту поставки товару (оформлення вантажної митної декларації);

Специфікація №22 від 18.08.2021: в кількості 288,00 м2 на загальну суму 823 680,00 рос. рублів; оплата: з відстрочкою платежу до 60 календарних днів з моменту поставки товару (оформлення вантажної митної декларації);

Специфікація №23 від 19.08.2021: в кількості 150,00 м2 на загальну суму 270 000,00 рос. рублів; оплата: з відстрочкою платежу до 60 календарних днів з моменту поставки товару (оформлення вантажної митно декларації);

Специфікація №24 від 09.09.2021: в кількості 15,00 тон на суму 57 375,00 рос. рублів та в кількості 34,56 м2 на суму 94 348,00 рос. рублів; оплата: з відстрочкою платежу до 60 календарних днів з моменту поставки товару (оформлення вантажної митної декларації);

Специфікація №25 від 13.09.2021: в кількості 7,00 тон на суму 40 985,00 рос. рублів, в кількості 13,00 тон на суму 49 725,00 рос. рублів та в кількості 14,00 м2 на суму 27 300,00 рос. рублів; оплата: з відстрочкою платежу до 60 календарних днів з моменту поставки товару (оформлення вантажної митної декларації);

Специфікація №27 від 10.11.2021: в кількості 186,00 м2 на загальну суму 571 950,00 рос. рублів; оплата: з відстрочкою платежу до 60 календарних днів з моменту поставки товару (оформлення вантажної митної декларації);

Специфікація №1 від 14.02.2022: в кількості 297,00 м2 на загальну суму 926 640,00 рос. рублів; оплата: з відстрочкою платежу до 90 календарних днів з моменту поставки товару (оформлення вантажної митної декларації).

Поставка товару за Специфікацією №22 здійснена позивачем у повному обсязі на суму 823 680,00 рос. рублів, що підтверджується ВМД UA101020/2021/008692 від 20.08.2021 на суму 274 560,00 рос. рублів; рахунком-фактурою №2/08 від 18.08.2021; CMR А №020821 від 20.08.2021; пакувальним листом до рахунку-фактури №2/08 від 18.08.2021.

Вказана поставка товару була оплачена частково з проплати, яка здійснена 11.02.2022 року на загальну суму 980 500,00 рос. рублів та зарахована за попередні поставки товару, залишок з вказаної суми в розмірі 239 113,80 рос. рублів було зараховано за CMR A №020821 від 20.08.2021 та ВМД UA101020/2021/008692 від 20.08.2021 (274 560,00 - 239 113,80), отже залишок заборгованості становить 35 446,20 рос. рублів.

Поставка товару за Специфікацією №19 здійснена позивачем на суму 258 030,00 рос. рублів, що підтверджується ВМД UA101020/2021/008694 від 20.08.2021 на суму 258 030,00 рос. рублів; рахунком-фактурою №11/07 від 26.07.2021; CMR А №1 10721 від 20.08.2021; пакувальним листом до рахунку-фактури №11/07 від 26.07.2021. Оплата за поставлений товар здійснена не була.

Поставка товару за Специфікацією №23 здійснена позивачем на суму 270 000,00 рос. рублів, що підтверджується ВМД UA101020/2021/009090 від 25.08.2021 на суму 270 000,00 рос. рублів; рахунком-фактурою №5/08 від 19.08.2021; CMR А №050821 від 25.08.2021; пакувальним листом до рахунку-фактури №5/08 від 19.08.2021. Оплата за поставлений товар здійснена не була.

Поставка товару за Специфікацією N?24 здійснена позивачем на суму 151 723,80 рос. рублів, що підтверджується ВМД UA101020/2021/011946 від 09.09.2021 на суму 151 723,80 рос. рублів; рахунком-фактурою №2/09 від 09.09.2021; CMR A №020921 від 09.09.2021; пакувальним листом до рахунку-фактури №2/09 від 09.09.2021. Оплата за поставлений товар здійснена не була.

Поставка товару за Специфікацією N?25 здійснена позивачем на суму 118 010,00 рос. рублів, що підтверджується ВМД UA101020/2021/012515 від 13.09.2021 на суму 118 010.00 рос. рублів; рахунком-фактурою №3/09 від 13.09.2021; CMR А №030921 від 13.09.2021: пакувальним листом до рахунку-фактури N?3/09 від 13.09.2021. Оплата за поставлений товар здійснена не була.

Поставка товару за Специфікацією №19 здійснена позивачем на суму 269 325,00 рос. рублів, що підтверджується ВМД UA101020/2021/014933 від 27.09.2021 на суму 269 325,00 рос. рублів; рахунком-фактурою №9/07 від 26.07.2021; CMR А №090721 від 27.09.2021 пакувальним листом до рахунку-фактури №9/07 від 26.07.2021. Оплата за поставлений товар здійснена не була.

Поставка товару за Специфікацією №19 здійснена позивачем на суму 269 325.00 рос. рублів, що підтверджується ВМД UA101020/2021/017328 від 11.10.2021 на суму 269 325.00 рос. рублів: рахунком-фактурою №9/07 від 26.07.2021; CMR А N?090721 від 27.09.2021; пакувальним листом до рахунку-фактури №9/07 від 26.07.2021. Оплата за поставлений товар здійснена не була.

Поставка товару за Специфікацією №27 здійснена позивачем на суму 285 975,00 рос рублів, що підтверджується ВМД А101020/2021/022316 від 10.11.2021 на суму 285 975,0 рос. рублів: рахунком-фактурою №1/11 від 10.11.2021; CMR А №011121 від 10.11.2021 пакувальним листом до рахунку-фактури №1/11 від 10.11.2021. Оплата за поставлений товар здійснена не була.

Поставка товару за Специфікацією №27 здійснена позивачем на суму 285 975,00 рос рублів, що підтверджується ВМД UA 101020/2021/022317 від 10.11.2021 на суму 285 975,0 рос. рублів: рахунком-фактурою №2/11 від 10.11.2021; CMR A N?021121 від 10.11.2021 пакувальним листом до рахунку-фактури №2/11 від 10.11.2021. Оплата за поставлений товар здійснена не була.

Поставка товару за Специфікацією №1 від 14.02.2022 року здійснена позивачем на суму 926 640,00 рос. рублів, що підтверджується ВМД UA101020/2021/005745 від 14.02.2022 року на суму 926 640,00 рос. рублів; рахунком-фактурою №1/02 від 14.02.202 року; залізничною накладною №34461129 від 14.02.2022; пакувальним листом до рахунку фактури №1/02 від 14.02.2022 року. Оплата за поставлений товар здійснена не була.

Загальна сума за поставлений товар за наведеними ВМД, CMR та залізничній накладній становить 2 870 450,00 рос. рублів. Відповідач вказану заборгованість визнає в повному обсязі, що підтверджується підписаним Актом звірки взаєморозрахунків станом на 31.12.2024.

За несвоєчасне виконання зобов`язань Позивач здійснив розрахунок пені в розмірі 86 113,50 рос. рублів, що еквівалентно 42 385,06 грн, за період прострочення грошового зобов`язання:

з 21.10.2021 по 30.06.2023 за вартість поставленого товару 35 446,20 рос.рублів - нарахована сума 1 063,39 рос. рублів;

з 20.10.2021 по 30.06.2023 за вартість поставленого товару 258 030,00 рос.рублів - нарахована сума 7 740,90 рос. рублів;

з 25.10.2021 по 30.06.2023 за вартість поставленого товару 270 000,00 рос.рублів - нарахована сума 8 100,00 рос. рублів;

з 10.11.2021 по 30.06.2023 за вартість поставленого товару 151 723,80 рос.рублів - нарахована сума 4 551,71 рос. рублів;

з 15.11.2021 по 30.06.2023 за вартість поставленого товару 118 010,00 рос.рублів - нарахована сума 3 540,30 рос. рублів;

з 29.11.2021 по 30.06.2023 за вартість поставленого товару 269 325,00 рос.рублів - нарахована сума 8 079,75 рос. рублів;

з 14.12.2021 по 30.06.2023 за вартість поставленого товару 269 325,00 рос.рублів - нарахована сума 8 079,75 рос. рублів;

з 10.01.2022 по 30.06.2023 за вартість поставленого товару 285 975,00 рос.рублів - нарахована сума 8 579,25 рос. рублів;

з 12.01.2022 по 30.06.2023 за вартість поставленого товару 285 975,00 рос.рублів - нарахована сума 8 579,25 рос. рублів;

з 16.05.2022 по 30.06.2023 за вартість поставленого товару 926 640,00 рос.рублів - нарахована сума 27 799,20 рос. рублів.

Також позивач здійснив розрахунок 3% річних у розмірі 324 160,01 рос. рублів, що еквівалентно 159 551,56 грн за період прострочення грошового зобов`язання:

з 21.10.2021 по 30.06.2023 за вартість поставленого товару 35 446,20 рос.рублів - нарахована сума 39 286,04 рос. рублів;

з 20.10.2021 по 30.06.2023 за вартість поставленого товару 258 030,00 рос.рублів - нарахована сума 27 973,28 рос. рублів;

з 25.10.2021 по 30.06.2023 за вартість поставленого товару 270 000,00 рос.рублів - нарахована сума 29 160,00 рос. рублів;

з 10.11.2021 по 30.06.2023 за вартість поставленого товару 151 723,80 рос.рублів - нарахована сума 16 186,64 рос. рублів;

з 15.11.2021 по 30.06.2023 за вартість поставленого товару 118 010,00 рос.рублів - нарахована сума 12 541,39 рос. рублів;

з 29.11.2021 по 30.06.2023 за вартість поставленого товару 269 325,00 рос.рублів - нарахована сума 28 312,33 рос. рублів;

з 14.12.2021 по 30.06.2023 за вартість поставленого товару 269 325,00 рос.рублів - нарахована сума 27 980,28 рос. рублів;

з 10.01.2022 по 30.06.2023 за вартість поставленого товару 285 975,00 рос.рублів - нарахована сума 29 075,43 рос. рублів;

з 12.01.2022 по 30.06.2023 за вартість поставленого товару 285 975,00 рос.рублів - нарахована сума 29 028,42 рос. рублів;

з 16.05.2022 по 30.06.2023 за вартість поставленого товару 926 640,00 рос.рублів - нарахована сума 84 616,20 рос. рублів.

Відповідач не надав суду доказів погашення заборгованості чи контррозрахунку.

ІV. МОТИВИ СУДУ

1. Норми права, які застосував суд

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Суд установив, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі укладеного господарського договору, який за правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч.1, 2 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Пунктом 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Положеннями ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойка є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 ЦК України).

При цьому за приписами частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Водночас статтею 3 названого Закону передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 ЦК України.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

2. Оцінка суду

Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до статей 76-79, 86 ГПК України на підставі свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення позову, господарський суд виходить з таких міркувань.

Суд установив наявність договірних правовідносин між сторонами, згідно з якими позивач зобов`язується поставити товар, тоді як відповідач прийняти товар та здійснити оплату протягом 30 банківських днів з моменту відправки товару постачальником.

Матеріалами справи підтверджено відвантаження товару позивачем за погодженими Специфікаціями (ВМД/CMR/накладні) та настання строків оплати за кожною партією.

Однак відповідач, у порушення умов договору, не здійснив повного розрахунку за поставлений товар, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 2 870 450,00 рос. рублів, що еквівалентно 1 412 835,49 грн.

Факт заборгованості підтверджується підписаним сторонами актом звірки взаєморозрахунків і свідчить про визнання боргу відповідачем. Доказів його сплати до суду не подано.

Таким чином, суд вважає доведеним факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань у частині своєчасної та повної оплати поставленого товару та наявність заборгованості.

Оцінюючи нарахування пені, Суд виходить із того, що пунктом 8.1 контракту сторони погодили відповідальність відповідача у вигляді пені в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 3 % від суми такого простроченого платежу за кожною поставкою. Перевіривши розрахунок пені на суму 86 113,50 рос. руб. (42 385,06 грн), Суд установив, що він здійснений окремо по кожній партії, на суму простроченого платежу, отже є правильним і відповідає вимогам законодавства.

Суд зазначає, що за змістом частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Водночас пунктом 7 Прикінцевих положень ГК України, який набрав чинності 02.04.2020, передбачена можливість нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання понад шестимісячний строк, встановлений статтею 232 (частиною шостою цієї статті) ГК України.

При цьому у постанові Верховного Суду від 27.02.2024 у справі № 911/858/22 зазначено, що припис пункту 7 розділу ІХ "Прикінцеві положення" ГК України хоч і не зовсім узгоджується з метою Закону, який спрямований на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби, однак є абсолютно визначеним та не передбачає розширеного чи звуженого тлумачення.

Оцінюючи вимогу про стягнення 3 % річних, Суд виходить із положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, за якою боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми.

Суд зазначає, що нарахування 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Відтак 3 % річних мають компенсаційний характер, не є штрафною санкцією та можуть стягуватися поряд із договірною неустойкою (пенею).

Перевіривши розрахунок 3 % річних на суму 324 160,01 рос. руб. (159 551,56 грн), Суд установив, що періоди прострочення визначено по кожній поставці з наступного дня після спливу погодженого строку оплати до 31.05.2025, нарахування здійснене у валюті зобов`язання за формулою 0,03 ? сума простроченого платежу ? (кількість днів прострочення / 365). Таким чином, суд констатує, що розрахунок позивача є арифметично правильним та підтвердженим первинними документами.

V. Висновки Суду

Розглянувши спір із застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, на підставі повного та всебічного з`ясування обставин справи і досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

VІ. Судові витрати

Судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 24 221,58 грн покладаються на відповідача відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог.

Також позивач заявив до відшкодування 94 443,16 грн витрат на правничу допомогу та 6 394,00 грн витрати на переклад документів.

На підтвердження цих витрат суду надано: договір про надання правової допомоги № 27/02/2025-4, який укладено 27.02.2025 між ТОВ "Стоун С" та адвокатом Радченко О. Ю., додаток №1 до цього договору, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 13.08.2025, детальний опис виконаних робіт (наданих послуг), платіжні інструкції з фіскальними до них чеками від 18.06.2025 та 30.06.2025.

Крім того до позовної заяви було додано попередній розрахунок витрат позивача на професійну правничу допомогу по цій справі в сумі 70 000 грн, а також до заяви про усунення недоліків додано орієнтовний розрахунок судових витрат, в якому зазначено, що позивач очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом цієї справи: 40 000 грн + 4 644 грн за здійснений переклад документів + 3 000 грн за кожне судове засідання + гонорар успіху.

В матеріалах справи наявний ордер серії АМ №1132816 від 12.06.2025 на надання правничої допомоги ТОВ "Стоун С" у Господарському суді Житомирської області адвокатом Радченко О. Ю. (свідоцтво №1141 від 25.11.2019).

За умовами договору про надання правової допомоги № 27/02/2025-4, який укладено 27.02.2025 між ТОВ "Стоун С" та адвокатом Радченко О. Ю., клієнт доручає, а адвокат зобов`язується надати клієнту професійну правничу допомогу, зокрема представництва інтересів клієнта в усіх судових установах. (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.4.1 цього договору клієнт оплачує послуги адвоката з наданої правової допомоги, визначеної в п. 1.1 даного Договору, за договірною ціною, що є гонораром. Перелік послуг та їх вартість Сторони узгоджують у відповідному Додатку, який є невід`ємною частиною даного договору.

У Додатку №1 до Договору №27/02/2025-4 про надання правової допомоги від 27.02.2025 сторони погодили, що клієнт сплачує 40 000,00 грн за необхідну правову допомогу ТОВ "Стоун С", зокрема за складання та подання позовної заяви, представництво інтересів, складання процесуальних документів, та 3 000,00 грн за кожну участь у судових засіданнях під час розгляду справи в Господарському суді Житомирської області (п.1 Додатку №1)

Відповідно до п. 2 додатку №1 розрахунки між сторонами проводяться в наступному порядку:

клієнт сплачує адвокату 40 000,00 грн за послуги зазначені у п. 1 цього додатку протягом одного календарного місяця з моменту винесення судом першої інстанції (оголошення вступної та резолютивної частини рішення, ухвали про закриття провадження у справі, тощо) шляхом внесення вказаних коштів на рахунок адвоката або передачі їх готівкою адвокату;

клієнт сплачує адвокату 3000,00 грн за участь в судових засіданнях у вказаній справі в Господарському суді Житомирської області шляхом внесення вказаних коштів на рахунок адвоката або передачі їх готівкою Адвокату.

У пункті 3 Додатку №1, сторони погодили гонорар успіху у випадку задоволення (часткового задоволення) позовних вимог судом першої інстанції протягом одного місяця з моменту винесення рішення суду, клієнт сплачує адвокату 3% від суми заявлених позовних вимог, які судом задоволені на користь клієнта. Адвокат має право відмовитись від гонорару успіху.

Договір №27/02/2025-4 про надання правової допомоги від 27.02.2025 та Додаток №1 до нього підписаний сторонами та скріплений печатками.

Відповідно до акту виконаних робіт (наданих послуг) та детального опису виконаних робіт (наданих послуг) від 13.08.2025 загальна сума винагороди (гонорар) адвоката за надані послуги та гонорар успіху згідно договору складає 94 443,16 грн, з яких:

- 40 000 грн за представництво інтересів, складання процесуальних документів;

- 6 000 грн за участь у судових засіданнях;

- 48 443,16 грн (1614772,11 грн х 3 %) - гонорар успіху.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу Суд виходить з такого.

За змістом частин першої та третьої статті 123 і частини четвертої статті 129 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу є одним з видів судових витрат, які розподіляють між сторонами залежно від результатів вирішення судової справи.

Частини перша - третя статті 126 ГПК України передбачають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з частиною восьмою статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлює суд на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подають до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначеними нормами права передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Водночас обов`язок доведення неспівмірності витрат покладено на сторону, яка заявляє відповідне клопотання про зменшення їх розміру.

Водночас у частинах п`ятій - сьомій, дев`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Наведені висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

У постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати. Так, у пункті 154 рішення від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат ЄСПЛ зазначив, що за статтею 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).

Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Суд встановив, що заявлені витрати на правничу допомогу пов`язані з розглядом цієї справи та підтверджуються наданими доказами.

При визначенні пропорційності витрат суд бере до уваги ціну позову; обсяг і складність правових питань, що потребували правничої допомоги; а також час, витрачений адвокатом на виконання процесуальних дій.

Суд встановив, що заявлені витрати на правничу допомогу пов`язані з розглядом цієї справи та підтверджуються наданими доказами.

Вирішуючи питання про співмірність (пропорційність) витрат на правничу допомогу, суд враховує: предмет спору - стягнення боргу, ціну позову - 1 614 772,11 грн, обсяг наданих адвокатом послуг - складання та подання позовної заяви про стягнення з відповідача заборгованості, пені та 3% річних; представник позивача взяла участь у підготовчому засіданні (06.08.2025), а також у судовому засіданні (19.08.2025).

За таких обставин та відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат Суд дійшов висновку, що обгрунтованим та розумним розміром витрат на правничу допомогу є 46 000,00 грн.

Оцінюючи заяву про відшкодування «гонорару успіху» у сумі 48 443,16 грн (3 % від суми задоволених вимог), Суд виходить із критеріїв дійсності, необхідності, розумності та співмірності судових витрат, а також враховує правову позицію Верховного Суду, згідно з якою зобов`язання між клієнтом та адвокатом не є обов`язковими для суду при розподілі витрат, а відшкодовуються лише витрати, що були фактично понесені або підлягають сплаті та є необхідними і розумними для розгляду конкретної справи.

Суд зазначає, що відповідач не подав відзиву та не заперечував проти позову, а також не з`являвся в судові засідання. При цьому спір за своїм змістом не є складним, а є звичайним договірним спором про стягнення боргу без факторів, які могли б вплинути на репутацію сторін або викликати публічний інтерес. Крім цього розгляд справи не містив виняткових правових питань і не вимагав значного обсягу доказування чи проведення додаткових процесуальних дій.

Відтак Суд дійшов висновку, що заявлений до відшкодування «гонорар успіху» в сумі 48 443,16 грн не відповідає критеріям необхідності, розумності та співмірності. Фактично виконані адвокатом роботи (підготовка позову, подання процесуальних документів, участь у засіданнях) вже охоплені узгодженим гонораром в розмірі 40 000,00 грн і оплатою участі в засіданнях в сумі 6 000,00 грн, тоді як додаткова виплата у відсотку від результату не корелює з реальним обсягом і складністю наданої правничої допомоги та не зумовлена поведінкою відповідача, яка не створювала процесуальних ускладнень чи додаткових витрат.

Враховуючи викладене, суд з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, Суд відхиляє вимогу про відшкодування «гонорару успіху», оскільки її покладення на іншу сторону призвело б до надмірного фінансового тягаря, що виходить за межі «розумної необхідності» витрат для цієї справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на залучення перекладача.

Згідно з ч. 4 ст. 127 ГПК України розмір витрат на оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Поданими позивачем платіжними інструкціями та квитанціями підтверджено фактичне понесення витрат на послуги перекладу у сумі 6 394,00 грн. Зазначені витрати прямо пов`язані з розглядом справи, оскільки зумовлені необхідністю перекладу документів, поданих до суду іноземною мовою.

Оцінивши витрати за критеріями дійсності, необхідності, розумності та співмірності з предметом спору, Суд вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у сумі 6 394,00 грн з огляду на результат розгляду справи.

Керуючись статтями 2, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, Суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Стоун С" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БрянскЛогистикСервис- Керамика" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стоун С" :

- 2 870 450,00 рос. рублів, що еквівалентно 1 412 835,49 грн (один мільйон чотириста дванадцять тисяч вісімсот тридцять п`ять гривень 49 копійок) - заборгованість;

- 86 113,50 рос. рублів, що еквівалентно 42 385,06 грн (сорок дві тисячі триста вісімдесят п`ять гривень 06 копійок) - пеня;

- 324 160,01 рос. рублів, що еквівалентно 159 551,56 грн (сто п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят одна гривня 56 копійок) - 3 % річних;

- 24 221,58 грн (двадцять чотири тисячі двісті двадцять одна гривня 58 копійок) - судові витрати зі сплати судового збору.

3. Клопотання представника позивача - адвоката Радченко О. Ю. про відшкодування витрат на правову допомогу та послуги перекладу задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БрянскЛогистикСервис- Керамика" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стоун С" :

- 46 000,00 грн (сорок шість тисяч гривень 00 копійок) - витрати на правничу допомогу;

- 6 394,00 грн (шість тисяч триста дев`яносто чотири гривні 00 копійок) - витрати на переклад документів.

Відмовити у стягненні 48 443,16 грн витрат на правничу допомогу, як гонорар успіху.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Стоун С" (; вул. Центральна, буд. 2-В, с. Галинівка, Хорошівський р-н, Житомирська обл., 12134)

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "БрянскЛогистикСервис- Керамика" (, вул. Урицького, буд. 9-а, м. Брянськ, Брянська обл., російська федерація, 241050)

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити це рішення до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Після набрання рішення законної сили наказ може бути виданий за заявою стягувача, в якій має бути зазначена бажана форма його видачі (паперова або електронна).

Повне рішення складено 26.09.2025

Суддя С. НЕСТЕРЧУК