РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.09.2025Справа № 910/949/25

за позовом Київської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпромгруп ЛТД»

про стягнення 7 196 198,63 грн.

Суддя: Людмила ШКУРДОВА.

Секретар с/з (помічник судді): Дмитро БОЖКО.

Представники сторін: згідно з протоколом судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київська міська рада звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпромгруп ЛТД» про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 1,1063 га з кадастровим номером :79:046:0003, місце розташування: вул. Брановицького Ігоря, 3, Печерський район, м. Київ, за період з 29.01.2021 р. по 12.12.2024 р. у сумі 7 196 198,63 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки площею 1,1063 га з кадастровим номером :79:046:0003, не сплачує орендну плату за користування вказаною земельною ділянкою, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 7 196 198,63 грн. за користування земельною ділянкою комунальної власності за період з 29.01.2021 р. по 12.12.2024 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2025 р. відкрито провадження у справі № 910/949/25 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Рух справи відображено у процесуальних документах суду та заявах по суті спору.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає наступне:

- матеріали справи не містять доказів належного оформлення ТОВ "Будпромгруп ЛТД" права користування земельною ділянкою з кадастровим номером :79:046:0003 шляхом укладення відповідного договору оренди з 29.01.2021 р.;

- позивачем безпідставно нараховано орендну плату за землю, як орендарю, який мав вносити кошти орендодавцеві за користування земельною ділянкою, на якій розташовані об`єкти нерухомості відповідача, оскільки відповідач не є орендарем земельної ділянки з кадастровим номером :79:046:0003;

- ТОВ "Будпромгруп ЛТД" могло використовувати земельну ділянку в період з 29.01.2021 р. по 12.12.2024 р. виключно у межах, що не перевищує площу належних йому на праві власності будівель;

- позивачем не доведено, що на земельній ділянці з кадастровим номером :79:046:0003 знаходиться майно, яке є власністю виключно ТОВ "Будпромгруп ЛТД", а не інших осіб;

- під час здійснення розрахунку орендної плати позивач помилково врахував увесь 2022 рік, оскільки м. Київ протягом цього періоду відносилось до територій на яких ведуться або велись бойові дії внаслідок повномасштабного вторгнення Російської Федерації та, відповідно, відповідач, як платник орендної плати за землю, (при цьому, відповідач не є орендарем земельної ділянки) був звільнений від обов`язку по сплаті орендної плати за землю у цей час;

- позивачем безпідставно здійснено нарахування орендної плати з 1.03.2022 р. по 31.12.2022 р., так як за вказаний період по м. Києву згідно з п.п. 69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (в редакції Закону України від 11.04.2023 р. № 3050-ІХ) не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та/або орендна плата);

- без визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :79:046:0003 за кожен нарахований рік заборгованості неможливо визначити розмір такої заборгованості;

- позивачем пропущено строк позовної давності, а сам по собі факт карантину та запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку.

Заперечуючи проти доводів відповідача, позивач зазначає наступне:

- твердження відповідача про користування меншою площею земельної ділянки, а саме лише тією, на якій розташована нежитлова будівля, є недоречними, оскільки, по-перше, спір стосується користування вже сформованою земельною ділянкою, по-друге, відповідач не надав доказів на підтвердження формування за спірною адресою земельної ділянки меншої чи більшої площі для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі;

- територія міста Києва включена до п. 2.11 підрозділу 2 "Території активних бойових дій" розділу І Переліку № 309 із зазначенням дати початку бойових дій 24.02.2022 р. та дати завершення бойових дій 30.04.2022 р., відтак не зрозуміло, чому відповідач зазначає, що період, який має бути застосований у спірних правовідносинах, не має включати період з 01.03.2022 р. до 31.12.2022 р.;

- до спірних правовідносин зі стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою не можуть бути застосовані наведені відповідачем норми Податкового кодексу України;

- Київська міська рада правомірно включила період з 01.03.2022 р. по 31.12.2022 р., про який помилково зазначає відповідач, до своїх розрахунків суми, яка підлягає стягненню в межах даної справи, адже відповідач в цей період не являвся власником, постійним користувачем або орендарем земельної ділянки;

- станом на час подання позовної заяви строк позовної давності не закінчився, а звернення з даним позовом відбулось у межах позовної давності. При цьому позивач має право на отримання безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за весь період користування відповідачем земельною ділянкою, внаслідок чого доводи відповідача про обмеження у періоді нарахування є помилковими.

У підготовчому засіданні 29.04.2025 р. суд відмовив у задоволенні поданого 24.03.2025 р. до суду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпромгруп ЛТД» про призначення у даній справі комплексної експертизи з питань землеустрою та судової економічної експертизи, оскільки наявні в матеріалах справи докази є зрозумілими та достатніми для їх дослідження судом та встановлення відповідних обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим відсутня потреба у призначенні заявленої відповідачем експертизи.

20.05.2025 р. суд закрив підготовче провадження та призначив справу № 910/949/25 до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 24.06.2025 р. суд постановив повернутись на стадію підготовчого провадження.

07.07.2025 р. до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпромгруп ЛТД» надійшли додаткові пояснення, до яких відповідач долучив докази на підтвердження того факту, що земельна ділянка площею 1,1063 га з кадастровим номером :79:046:0003 є поділеною на земельну ділянку з кадастровим номером :79:046:0027, площею 0,0489 га, як земельна ділянка, яка розташована в межах історичного ареалу населеного пункту/пам`ятка культурної спадщини, та земельну ділянку з кадастровим номером :79:046:0028, площею 1,0574 га для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, на якій і розташовані належні відповідачу на праві власності будівлі.

05.08.2025 р. суд закрив підготовче провадження та призначив справу № 910/949/25 до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 23.09.2025 р. проголошено скорочене рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (інформаційна довідка № 409744738 від 27.01.2025 р.) за Товариством з обмеженою відповідністю «Будпромгруп ЛТД» 20.06.2019 р. зареєстровано право власності на об`єкти нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Перспективна (Брановицького Ігоря), буд. 3, а саме: нежитлові будівлі та споруди загальною площею 8 123,00 кв.м.

Вказане нерухоме майно розташоване на земельній ділянці комунальної власності площею 1,1063 га (кадастровий номер :79:046:0003), за адресою: вул. Брановицького Ігоря, 3, Печерський район, м. Київ.

09.09.2021 р. Київська міська рада прийняла рішення № 08/231-3349/ПР «Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Будпромгруп ЛТД» земельних ділянок в оренду для реконструкції нежитлових будівель під житловий комплекс на вул. Брановицького Ігоря, 3 у Печерському районі міста Києва», відповідно до якого було вирішено затвердити проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок ТОВ «Будпромгруп ЛТД» та передати ТОВ «Будпромгруп ЛТД», за умови виконання п. 3 цього рішення, в оренду на 5 років земельні длянки площами 0,0219 га (кадастровий номер :79:046:0002) та 1,1063 га (кадастровий номер :79:046:0003) для реконструкції нежитлових будівель під житловий комплекс на вул. Брановицького Ігоря, 3 у Печерському районі міста Києва, із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-024 від 26.12.2024 р. державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :79:046:0003 площею 1,1063 га за адресою: вул. Брановицького Ігоря, 3 у Печерському районі міста Києва проведена 29.01.2021 р. Відділом у Катеринопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 18.12.2020 р., з кодом виду цільового призначення - 02.03 Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку.

Отже, земельна ділянка з кадастровим номером :79:046:0003 сформована та є об`єктом цивільних прав у розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України з 29.01.2021 р.

Згідно з інформацією, наданою листом Головного управління ДПС у м. Києві (копія листа міститься в матеріалах справи) на звернення Київської міської ради щодо орендної плати за землю ТОВ «Будпромгруп ЛТД» за земельну ділянку з кадастровим номером :79:046:0003, станом на 17.12.2024 р. ТОВ «Будпромгруп ЛТД» за 2021-2023 р.р. не подавало податкові декларації по платі за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) та не сплачувало плату за землю до ДПІ у Печерському районі м. Києва. За 2024 р., згідно поданої податкової декларації по орендній платі за землю, земельна ділянка з кадастровим номером :79:046:0003 - відсутня.

Зважаючи на те, що ТОВ «Будпромгруп ЛТД» безоплатно використовувало земельну ділянку з кадастровим номером :79:046:0003 без правовстановлюючих документів на неї з моменту набуття права власності на об`єкти нерухомого майна, що знаходяться на цій земельній ділянці, позивач і звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою, що розташована на вул. Брановицького Ігоря, 3 у Печерському районі міста Києва, за період з 29.01.2021 р. по 12.12.2024 р. у сумі 7 196 198,63 грн.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами ст. 193 Господарського кодексу України.

Предметом позову у даній справі є стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщений.

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 Земельного кодексу України реалізується через право постійного користування або право оренди.

Частиною 1 ст. 93 та ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Разом із тим, землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (п. «в» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України).

Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Приписами ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп.пп.14.1.72, 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

За змістом ст.ст. 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Поряд з цим, слід зазначити, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків (ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України).

При цьому, згідно з пунктом «д» ч. 1 ст. 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України (такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі № 629/4628/16-ц, від 20.09.2018 р. у справі № 925/230/17).

Верховний Суд неодноразово викладав правову позицію, згідно з якою для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положень ст.ст. 1212-1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно насамперед з`ясувати: 1) фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача; 2) площу земельної ділянки; 3) суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки); 4) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що на земельній ділянці площею 1,1063 га з кадастровим номером :79:046:0003, місце розташування: вул. Брановицького Ігоря, 3, Печерський район, м. Київ, розташований об`єкт нерухомого майна, на який за відповідачем 20.06.2019 р. зареєстровано право власності.

Водночас матеріали справи не містять доказів належного оформлення ТОВ «Будпромгруп ЛТД» права користування земельною ділянкою площею 1,1063 га з кадастровим номером :79:046:0003, місце розташування: вул. Брановицького Ігоря, 3, Печерський район, м. Київ, шляхом укладення відповідного договору оренди з Київською міською радою та державної реєстрації такого права, що свідчить про те, що відповідач фактично користується вказаною земельною ділянкою без відповідних правових підстав, у зв`язку з чим заперечення відповідача про те, що він не є орендарем спірної земельної ділянки, у зв`язку з чим не зобов`язаний сплачувати орендну плату, є необґрунтованими.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що ТОВ "Будпромгруп ЛТД" могло використовувати земельну ділянку в період з 29.01.2021 р. по 12.12.2024 р. лише в межах 1,0574 га.

Так, судом встановлено, що рішенням Київської міської ради № 4492/4533 від 17.02.2022 р. "Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок Товариству з обмеженою відповідальністю "Будпромгруп" для реконструкції нежитлових будівель під житловий комплекс на вул. Брановицького Ігоря, 3 у Печерському районі міста Києва" вирішено здійснити поділ земельної ділянки площею 1,1063 га з кадастровим номером :79:046:0003.

Відповідно до правового висновку від 07.12.2021 р. № 08/230-2699 до проєкту рішення Київської міської ради від 09.09.2021 р. № 08/231-3349/ПР, земельна ділянка розташовується у межах Центрального історичного ареалу міста Києва, у зоні регулювання забудови другої категорії, а згідно зі ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності…не допускається, якщо земельна ділянка в тому числі віднесена до категорії земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного призначення.

Враховуючи викладене, земельну ділянку площею 1,1063 га з кадастровим номером :79:046:0003 поділено на земельну ділянку з кадастровим номером :79:046:0027, площею 0,0489 га, як земельна ділянка, яка розташована в межах історичного ареалу населеного пункту/пам`ятка культурної спадщини, та земельну ділянку з кадастровим номером :79:046:0028, площею 1,0574 га для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, на якій і розташовані належні відповідачу на праві власності будівлі, що підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-025 від 13.03.2025 р. та витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-025 від 21.03.2025 р.

Згідно з наданою листом Національного історико-архітектурного музею «Київська фортеця» № 060/43-165 від 12.05.2025 р. інформацією, земельна ділянка з кадастровим номером :79:046:0027, площею 0,0489 га, є фрагментом пам`ятки містобудування, архітектури національного значення «Вали і рови Васильківського укріплення Київської фортеці».

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ "Будпромгруп" не могло використовувати земельну ділянку площею 0,0489 га, оскільки остання розташована в межах історичного ареалу населеного пункту/пам`ятка культурної спадщини.

Поряд з цим, слід зазначити, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що при розгляді справ про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді недоотриманої плати підлягають встановленню обставини, зокрема, чи є земельна ділянка сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові.

Згідно зі ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Враховуючи, що в даному випадку земельна ділянка площею 1,1063 га з кадастровим номером :79:046:0003, місце розташування: вул. Брановицького Ігоря, 3, Печерський район, м. Київ, як об`єкт цивільних прав, сформована та зареєстрована у Державному земельному кадастрі 29.01.2021 р., то стягненню з ТОВ «Вечірня Зірка», підлягають кошти саме у вигляді недоотриманої орендної плати, починаючи з 29.01.2021 р., однак лише в частині користування земельною ділянкою площею 1,0574 га, на якій розташовані належні відповідачу на праві власності будівлі.

Щодо розміру безпідставно збережених коштів, які підлягають стягненню з відповідача, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною. Згідно зі ст. 284 Податкового кодексу України органи самоврядування встановлюють ставки плати за землю, що сплачується на відповідній території.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про оцінку земель» витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 р. у справі № 905/1680/20 зазначила, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.

Згідно з п. 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.

Індекс споживчих цін встановлюється Державною службою статистики України, є загальнодоступним, розміщується на їх офіційному сайті, а тому не потребує доказування.

Відповідно до інформації з офіційного сайту Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, адже саме цей орган уповноважений реалізовувати державну політику у сфері земельних відносин, значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2024 рік становить 1,12, за 2023 рік становить 1,051, за 2022 рік становить 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,15 (для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь); 2021 рік - 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,1 (для земель несільськогосподарського призначення).

Судом встановлено, що при визначенні нормативно-грошової оцінки позивачем враховано витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки № НВ-024 від 26.12.2024 р., згідно з яким нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки становить 70 110 420,07 грн., положення ст. 289 Податкового кодексу України з урахуванням відповідних коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель; ставку орендної плати для земель по коду виду цільового призначення земельної ділянки - 02.03 для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку.

Відповідно до розрахунку, проведеного позивачем, розмір безпідставно збережених коштів за фактичне користування ТОВ «Будпромгруп ЛТД» земельною ділянкою площею 1,1063 га з кадастровим номером :79:046:0003, місце розташування: вул. Брановицького Ігоря, 3, Печерський район, м. Київ, за період з 29.01.2021 р. по 12.12.2024 р. становить 7 196 198,63 грн.

При цьому, розрахунок орендної ставки за користування ТОВ «Будпромгруп ЛТД» земельною ділянкою позивач здійснив в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки згідно з додатками 11 до рішення Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2021 рік» № 24/24 від 24.12.2020 р.; рішення Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2022 рік» № 3704/3745 від 09.12.2021 р.; рішення Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2023 рік» № 5828/5869 від 08.12.2022 р.; рішення Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2024 рік» № 7531/7572 від 14.12.2023 р.

За приписами ст.ст. 79, 86 Господарського кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Перевіривши наданий позивачем до матеріалів справи розрахунок безпідставно збережених коштів, суд дійшов висновку, що він є необґрунтованим та арифметично невірним з огляду на наступне.

У даному випадку позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення недоотриманих ним орендних платежів, а отже зобов`язаний довести суду, що заявлені до стягнення суми він реально міг би отримати в разі наявності договірних відносин з оренди.

Позивачем не враховано, що у період, зокрема, з 24.02.2022 р. по 28.02.2022 р. на території міста Києва велися активні бойові дії, у зв`язку з чим орендна плата за земельні ділянки комунальної власності територіальної громади міста Києва за вказаний період не нараховувалась.

Відповідно до рішення Київської міської ради № 3704/3745 від 09.12.2021 р. «Про бюджет міста Києва на 2022 рік» (зі змінами, внесеними, зокрема, рішенням Ради № 5449/5490 від 13.09.2022 р.) з 01 березня 2022 року по 31 травня 2022 року застосовується ставка орендної плати за земельні ділянки комунальної власності територіальної громади міста Києва (у відсотках від нормативної грошової оцінки) в розмірі 0 відсотка.

Однак, позивачем не було враховано вищенаведеного власного рішення, яким користувачі земельних ділянок комунальної власності фактично звільняються від сплати орендної плати у період з 01.03.2022 р. по 31.05.2022 р.

Таким чином, у період з 24.02.2022 р. по 31.05.2022 р. орендарі не сплачували орендну плату за користування землею в м. Києві, а тому Київська міська рада і не могла одержати орендну плату від відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про безпідставне нарахування позивачем та заявлення до стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за загальний період з 24.02.2022 р. по 31.05.2022 р.

Щодо правомірності нарахування позивачем безпідставно збережених коштів орендної плати за період з 01.06.2022 р. по 31.12.2022 р. суд зазначає таке.

У розумінні положень пп.14.1.72, 14.1.73 п. 14.1 ст. 14, пп. 269.1.1, 269.1.2 п. 269.1, п. 269.2 ст. 269, пп. 270.1.1, 270.1.2 п. 270.1 ст. 270, п. 287.7 ст. 287 ПК України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права. Якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Отже, власники і землекористувачі земельних ділянок сплачують плату за землю (в т.ч. земельний податок) з дня виникнення права власності, права постійного користування земельною ділянкою, тому, оскільки за відповідачем будь-яке право на спірну земельну ділянку не зареєстровано у встановленому законодавством порядку, у контролюючого органу в силу вимог п. 287.1 ст. 287 ПК України відсутні обов`язки та, відповідно, повноваження на стягнення у судовому порядку податкових зобов`язань зі сплати земельного податку.

З урахуванням системного аналізу змісту Податкового кодексу України власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) і постійні землекористувачі є платниками земельного податку, а орендарі земель державної та комунальної власності - орендної плати за такі земельні ділянки, однак особа, яка є фактичним користувачем земельної ділянки, не маючи права власності або постійного користування на неї і використовуючи її без укладення договору оренди землі, не підпадає під правове регулювання наведених норм Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, положення п. 69.14. підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України не підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Верховний Суд у постанові від 27.04.2021 р. у справі № 922/2378/20, з урахуванням системного аналізу змісту п. 10.1.1 ст. 10, пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14, ст. ст. 40, 41, п. 265.1.3 ст. 265 ПК України, виснував, що: «власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) і постійні землекористувачі є платниками земельного податку, а орендарі земель державної та комунальної власності - орендної плати за такі земельні ділянки, однак особа, яка є фактичним користувачем земельної ділянки, не маючи права власності або постійного користування на неї і використовуючи її без укладення договору оренди землі, не підпадає під правове регулювання наведених норм ПК України».

Як вбачається з розрахунку позивача, останній розраховував заявлену до стягнення суму наступним чином:

з 29.01.2021 р. по 31.12.2021 р. 52 733 076,05 грн.*3%/365*337 днів = 1 460 633,97 грн.;

з 01.01.2022 р. по 28.02.2022 р. 58 007 214,72 грн.*3%/365*59 днів = 281 291,23 грн.;

з 01.03.2022 р. по 31.12.2022 р. 58 007 214,72 грн.*3%/365*306 днів = 1 458 900,28 грн.;

з 01.01.2023 р. по 31.12.2023 р. 66 708 296,93 грн.*3%/365*365 днів = 2 001 248,91 грн.;

з 01.01.2024 р. по 12.12.2024 р. 70 110 420,07 грн.*3%/366*347 днів = 1 994 124,24 грн.

Разом з тим, як було зазначено раніше, позивач має право на стягнення з відповідача орендної плати за користування земельною ділянкою площею 1,0574 га.

Відповідно до витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-025 від 21.03.2025 р. нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :79:046:0028, площею 1,0574 га, у 2025 р. становить 75 050 477,08 грн., у зв`язку з чим нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації у 2024 р. становить 67 009 354,54 грн., у 2023 р. - 63 757 711,26 грн., у 2022 р. - 55 441 488,05 грн., у 2021 - 50 401 352,78 грн.

Відтак, вірним розрахунком безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою комунальної власності за період з 29.01.2021 р. по 12.12.2024 р. є наступний:

з 29.01.2021 р. по 31.12.2021 р. 50 401 352,78 грн.*3%/365*337 = 1 396 048,43 грн.;

з 01.01.2022 р. по 23.02.2022 р. 55 441 488,05 грн.*3%/365*54 = 246 069,07 грн.;

з 01.06.2022 р. по 31.12.2022 р. 55 441 488,05 грн.*3%/365*214 = 975 162,61 грн.;

з 01.01.2023 р. по 31.12.2023 р. 63 757 711,26 грн.*3%/365*365 = 1 912 731,34 грн.;

з 01.01.2024 р. по 12.12.2024 р. 67 009 354,54 грн.*3%/366*347 = 1 911 143,51 грн.

За перерахунком суду, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6 441 154,96 грн. безпідставно збережених коштів зі сплати орендної плати. Підстав для задоволення решти позовних вимог у суду немає та позивачем не доведено.

Поряд з цим, відповідачем у даній справі зроблено заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом строку позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.10.2021 р. у справі № 914/687/20.

Так, судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача 7 196 198,63 грн. безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою комунальної власності за період з 29.01.2021 р. по 12.12.2024 р.

Слід зазначити, що Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 р. "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" постановлено установити карантин на усій території України з 12.03.2020 р.

Законом України від 30.03.2020 р. № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 згідно із яким: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Дія карантину, встановленого Постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 р. неодноразово продовжувалась.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 р. № 651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 р.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022 р. в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 р. строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який у подальшому Указами Президента України продовжувався.

Законом України № 2120-ІХ від 15.03.2023 р. "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" Прикінцеві та Перехідні положення Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19, що на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Київської міської ради.

Решта долучених до матеріалів справи документів та висловлених учасниками процесу пояснень була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно часткового задоволення позову не спростовує.

За приписами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпромгруп ЛТД» (01133, м. Київ, вул. Коновальця Євгена, буд. 31, пов. 2, оф. 225, код 42934929) на користь Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36, код 22883141) 6 441 154 (шість мільйонів чотириста сорок одну тисячу сто п`ятдесят чотири) грн. 96 коп. безпідставно збережених коштів, 77 293 (сімдесят сім тисяч двісті дев`яно стотри) грн.86 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Людмила ШКУРДОВА

Повне рішення складено та підписано 30.09.2025 р.