ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" вересня 2025 р. Справа № 924/755/25

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця Українця Сергія Володимировича, м. Коростень Житомирська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонський спецкар`єр" м. Полонне, Шепетівський район, Хмельницька область

про стягнення 55964,38грн.

Представники учасників провадження в судове засідання не викликались.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою від 29.07.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін

Виклад позицій учасників справи, заяви, клопотання.

Позивач звернувся із позовом до суду про стягнення із відповідача 11573,30грн. 3% річних та 44391,08грн. інфляційних нарахувань. В обґрунтування позову вказує на порушення відповідачем строків оплати отриманого товару згідно умов договору №У 010321 (купівлі-продажу) від 01.03.2021. Як на правову підставу позову посилається на положення ст.ст. 11, 15, 16, 526, 530, 59, 610, 611, 612, 625, 629 ЦК України.

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує та зазначає, що за видатковими накладними №20 від 15.06.2023, №21 від 15.06.2023, №22 від 16.06.2023, №34 від 14.07.2023 ним було здійснено передоплату, що підтверджується банківською випискою за період з 01.04.2023 по 30.06.2023. За видатковими накладними №1 від 05.01.2022, №2 від 12.01.2022, №4 від 14.01.2022, №15 від 25.01.2022, №17 від 27.01.2022, № 23 від 01.02.2022, №25 від 04.02.2022 передоплата не здійснювалась, але сторонами не досягнуто згоди щодо оплати товару за цими накладними на умовах відтермінування на 10 банківських днів. Вимога в порядку ст.530 ЦК України відповідачу не направлялась, відповідно відповідач вважає, що ним не було порушено строки оплати товару. У позові просить відмовити.

Позивач у відповіді на відзив вважає, що за відсутності домовленості сторін про відтермінування оплати на 10 банківських днів, термін оплати за поставлений товар настав на наступний день після отримання товару.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

01.03.2021 між ФОП Українець С.В. (продавець) та ТОВ "Полонський спецкар`єр" (покупець) укладено договір (купівлі-продажу) №У 010321 відповідно до п.1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупця певний товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та сплатити за нього певну грошову суму на умовах цього договору. Предметом поставки є автозапчастини, гірниче обладнання, надалі товар.

Ціна та загальна вартість товару зазначається у відповідних накладних, рахунках-фактурах до даного договору. Ціна товару включає вартість товару, вартість маркування, тари та упаковки, відповідно до умов, передбачених п.5.1 даного договору та ПДВ 20%.

Покупець проводить розрахунки з продавцем шляхом банківського перерахування коштів на рахунок продавця.

Покупець проводить розрахунок з продавцем шляхом перерахування попередньої оплати вартості товару. В окремих випадках, за домовленістю сторін, можлива зміна умов оплати на відтермінування оплати на 10 банківських днів, з моменту передачі товару (п.4 договору).

Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками.

Позивачем на підставі видаткових накладних № 1 від 05.01.2022, №2 від 12.01.2022, №4 від 14.01.2022, №15 від 25.01.2022, №17 від 27.01.2022, №23 від 01.02.2000, №25 від 04.02.2022, №20 від 15.06.2023, №21 від 15.06.2023, №22 від 16.06.2023, №34 від 14.07.2023 було поставлено товар на загальну суму 251987,40грн.

Відповідачем згідно платіжних доручень №241 від 06.01.2022, №3068 від 24.01.2022, №9 від 14.04.2023, №330 від 14.06.2023, №1659 від 28.06.2024, №1702 від 16.07.2024, №1726 від 23.06.2024, №9729 від 27.09.2024, №10213 від 10.10.2025 вартість отриманого товару сплачено в т.ч. заборгованість яка була станом на 01.01.2022 в розмірі 127242грн. Станом на 25.07.2025 за відповідачем рахується переплата в сумі 5599,60грн.

В матеріалах справи наявна претензія від 23.04.2024 з вимогою до відповідача сплатити борг у розмірі 290140,20грн.

05.01.2025 позивачем направлено відповідачу претензію від 30.12.2024 про сплату боргу в розмірі 117049,40грн. протягом 10 днів. До претензії додано акт звірки розрахунків, опис вкладення у цінний лист та фіскальний чек.

Позивач вважаючи, що відповідачем порушено строки сплати отриманого товару згідно умов договору (купівлі-продажу) №У 010321 від 01.03.2021 звернувся із даним позовом до суду.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 662 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За приписами статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як встановлено матеріалами справи між сторонами було укладено договір купівлі продажу за умовами якого позивач зобов`язався передати у власність відповідача певний товар, а відповідач зобов`язався прийняти цей товар та сплатити за нього певну грошову суму на умовах договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до частини 1 статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем на підставі видаткових накладних № 1 від 05.01.2022, №2 від 12.01.2022, №4 від 14.01.2022, №15 від 25.01.2022, №17 від 27.01.2022, №23 від 01.02.2000, №25 від 04.02.2022, №20 від 15.06.2023, №21 від 15.06.2023, №22 від 16.06.2023, №34 від 14.07.2023 було поставлено товар на загальну суму 251987,40грн.

Натомість відповідачем згідно платіжних доручень №241 від 06.01.2022, №3068 від 24.01.2022, №9 від 14.04.2023, №330 від 14.06.2023, №1659 від 28.06.2024, №1702 від 16.07.2024, №1726 від 23.06.2024, №9729 від 27.09.2024, №10213 від 10.10.2025 вартість отриманого товару сплачено в т.ч. заборгованість яка була станом на 01.01.2022 в розмірі 127242грн. Станом на 25.07.2025 за відповідачем рахується переплата в сумі 5599,60грн.

Зазначене сторонами не заперечується.

Поряд із цим, позивач вважаючи, що відповідачем оплата товару здійснена із порушення строків нарахував та заявив до стягнення 11573,30грн. 3% річних та 44391,08грн. інфляційних втрат.

Частиною 1 статті 693 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2).

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 4 договору сторони передбачили, що покупець проводить розрахунок з продавцем шляхом перерахування попередньої оплати вартості товару. В окремих випадках, за домовленістю сторін, можлива зміна умов оплати на відтермінування оплати на 10 банківських днів, з моменту передачі товару (п.4 договору).

Судом констатується, що даним пунктом договору не встановлено строк оплати товару у випадку його поставки без передоплати. У матеріалах справи також відсутні додаткові угоди щодо визначення чи відтермінування строку оплати товару.

Водночас, в матеріалах справи міститься претензія позивача №1 від 23.04.2024, в якій останній просить відповідача перерахувати заборгованість у розмірі 290140,20 грн. протягом 10 днів. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів надсилання даної вимоги на адресу відповідача.

Суд зазначає, що долучений позивачем до претензії №1 фіскальний чек є нечитабельним, що унеможливлює визначити його дату, тому не приймається судом в якості доказу надсилання відповідачу вимоги претензії. Крім того, відсутній опис вкладення у цінний лист, для ідентифікації чи саме ця претензія була направлена на адресу відповідача.

Поряд із цим 05.01.2025 позивачем направлено на адресу відповідача претензію №2 від 30.12.2025 із вимогою сплатити борг в сумі 117149,40грн. протягом 10 днів. В якості доказу її направлення надано фіскальний чек та опис вкладення.

З огляду на те, що претензія №2 від 30.12.2025 направлена позивачем відповідачу 05.01.2025, а поштовий перебіг по Україні здійснюється у 5-денний строк, то відповідач (в порядку ст. 530 Цивільного кодексу України) повинен був сплати позивачу заборгованість в розмірі 117049,40грн. у строк до 20.01.2025. Натомість відповідачем кінцевий розрахунок здійснено 10.01.2025 (платіжне доручення №10213 від 10.01.2025), тобто в межах строку визначеного позивачем у вимозі.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення відповідачем строків оплати товару, тому суд у позові відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1, 2 ст. 256 ГПК України).

Повне судове рішення складено 02.10.2025.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 1 примірник до матеріалів справи.

Позивачу та відповідачу направлено до Електронних кабінетів.