ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"30" вересня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2924/25

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянув матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «РУТА» (вх.№8654/25 від 29.09.2025) про забезпечення позову у справі №911/2924/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РУТА»

07300, Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, вулиця Київська, будинок 18, квартира 117,

до Вишгородської міської ради

07300, Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, площа Шевченка, будинок 1,

про визнання укладеним договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки

встановив:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх.№7208/25 від 12.09.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «РУТА» до Вишгородської міської ради про визнання укладеним договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 11.09.2025, зареєстрованого в реєстрі за №1343, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Голуб Л.А., що укладений Вишгородською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «РУТА», з 12 вересня 2025 року у редакції позивача.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.09.2025 прийнято позовну заяву (вх.№7208/25 від 12.09.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «РУТА» до Вишгородської міської ради про визнання укладеним договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/2924/25 за правилами загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання суду призначено на 14.10.2025 о 15:00.

Через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" до Господарського суду Київської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «РУТА» (вх.№8654/25 від 29.09.2025) про забезпечення позову у справі №911/2924/25.

До заяви про забезпечення позову додано доказ сплати судового збору, лист Товариства з обмеженою відповідальністю «РУТА» від 17.09.2025, лист Вишгородської міської ради від 18.09.2025 (з додатками), квитанція про надсилання копій відповідачу - Вишгородській міській раді.

Забезпечення позову обґрунтовано уникненням можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також з метою забезпечення можливості реального виконання рішення суду.

За результатом розгляду заяви позивача про забезпечення позову, з`ясування фактичних обставин, на яких ґрунтуються вимоги заяви, оцінки в сукупності всіх доказів, які мають значення для її розгляду по суті, суд дійшов таких висновків.

Положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно із частиною 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.11.2023 у справі № 921/333/23, від 13.07.2022 у справі № 904/4710/21.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору. Учасник справи, який звертається із заявою про забезпечення позову, повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення.

Оскільки у цій справі позивач звернувся до суду з вимогою немайнового характеру про визнання укладеним договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 11.09.2025, зареєстрованого в реєстрі за №1343, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Голуб Л.А., що укладений Вишгородською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «РУТА», з 12 вересня 2025 року у редакції позивача, отже, в даному випадку, має досліджуватись саме така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому, в таких немайнових спорах має з`ясовуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Відповідно до актуальної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником земельних ділянок з кадастровими номерами :01:253:0151, :01:253:0152 є Територіальна громада в особі Вишгородської міської ради.

За приписами частини 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України.

Відповідно до положень статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад.

Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

За приписами частини 2 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос .

За правилами пункту 2 частини 1 статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

Згідно з частиною 4 статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації", проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 10 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Таким чином, чинне законодавство передбачає обов`язкове оприлюднення проектів рішень як один з етапів процедури їх прийняття органом місцевого самоврядування. Проте, проект рішення містить лише пропозиції щодо питань, які виносяться на розгляд ради з метою їх обговорення, і сам по собі такий проект не породжує правових наслідків.

Відчуження чи передача у користування земельної ділянки здійснюється виключно на підставі рішення ради, прийнятого шляхом голосування на пленарному засіданні, яке на момент звернення позивача із заявою про забезпечення позову не приймалось.

Заявником не надано будь-яких доказів, які б підтверджували твердження, що відповідачем можуть бути вчинені дії/прийняті рішення, пов`язані з відчуженням/надання в оренду/поділом, зміною конфігурації земельних ділянок з кадастровими №№ :01:253:0151, :01:253:0152, що істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист прав та інтересів позивача.

Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України).

Тобто, Вишгородська міська рада як власник земельних ділянок, керуючись своїми повноваженнями, які визначені, зокрема, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про землеустрій" має право розпоряджатися земельними ділянками у межах своїх правомочностей.

Слід зауважити, що заборона власнику приймати рішення та здійснювати будь-які дії щодо своєї власності є крайньою мірою судового примусу і може застосовуватись у виняткових випадках, інакше таке обмеження може призвести до істотних негативних наслідків, а саме: порушення прав та охоронюваних законом інтересів власника земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 912/1711/20.

Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що доводи заявника про утруднення відновлення і захисту його порушених прав, в розрізі зазначених вище обставин, не відповідають вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності та збалансованості інтересів сторін.

За результатами дослідження та оцінки матеріалів заяви про забезпечення позову в їх сукупності, з огляду на вказані вище вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку про відмову у забезпеченні позову, оскільки заявником не доведено належними доводами і доказами імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в даній справі у разі невжиття таких заходів забезпечення позову і те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також зважаючи на неспівмірність заходів до забезпечення позову та доказів, що підтверджують їх необхідність, збалансованості інтересів обох сторін.

Також суд звертає увагу заявника, що згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду заяви про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову справляється судовий збір у розмірі 0,5 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Відтак, за подання до суду Товариством з обмеженою відповідальністю «РУТА» заяви про забезпечення позову (вх.№8654/25 від 29.09.2025) розмір судового збору, який підлягав сплаті, складає 1211,20 грн, з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8 (оскільки заява подана через підсистему ЄСІТС «Електронний суд»).

На підставі платіжної інструкції №1135 від 29.09.2025 за подання заяви про забезпечення позову заявник сплатив судовий збір у розмірі 1514,00 грн, тобто, у більшому розмірі, ніж встановлено законом (переплата складає 302,80 грн).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З огляду на відсутність такого клопотання заявника, питання повернення надмірно сплаченого судового збору з державного бюджету не вирішується судом.

Керуючись статтями 136, 137, 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «РУТА» (вх.№8654/25 від 29.09.2025) про забезпечення позову у справі №911/2924/25 відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 30.09.2025 та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів.

Суддя С.О. Саванчук