ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/2604/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укроргсинтез", м.Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармапласт", м.Харків (адреса: 61012, м.Харків, вул.Червоні Ряди, 14)
про стягнення 197465,00 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

08.07.2025 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укроргсинтез" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармапласт" про стягнення збитків в сумі 197465,00 грн за договором поставки №16/02-22 від 16.02.2022 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 31.07.2025 року відкрито провадження у справі №922/2604/25 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.

Згідно з ст.248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі.

31.07.2025 року судом направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача, яка була отримана останнім 06.08.2025 року, що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи (а.с.53).

Відзиву на позов відповідачем до суду надано не було.

Згідно з ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

При цьому, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

16.02.2022 року між TOB «НВП «УКРОРЕСИНТЕЗ» (позивач, замовник) та ТОВ «ФАРМАПЛАСТ» (відповідач, постачальник) було укладено Договір поставки №16/02-22 (далі - Договір), за яким Постачальник зобов`язався поставити Замовникові товар (посуд для лікарських засобів), згідно із замовленнями Позивача, які погоджуються сторонами в рахунках-фактурах та видаткових накладних на кожну окрему партію товару.

Відповідно до п.1.1. Договору у порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах визначених даним договором.

Загальна кількість товару: - визначається згідно з сумарною кількістю вказаною у відповідних видаткових накладних постачальника, які з моменту їх підписання сторонами є невід"ємною частиною даного договору (п.2.1. Договору).

Датою поставки товару вважається дата фактичного отримання товару покупцем та підписанням ним відповідних товарних накладних. Перехід права власності на товар відбувається в момент поставки товару покупцю (п.4.3. Договору).

Відповідно до п.5.2. Договору товар приймається покупцем від постачальника за накладною, в разі відсутності зауважень до товару щодо якості, кількості та асортименту.

Як стверджує позивач, за період з 2022 по 2025 рік відповідачем було погоджено поставки товару на суму всього 1 184 790 грн, в т.ч. 197465,00 грн ПДВ, що підтверджується відповідними видатковими накладними:

№109-115-12-02 від 12.12.2022 на суму 160800,00 грн в т.ч. 26800,00 грн ПДВ;

№19-22-02-20 від 27.02.2023 на сум 219960,00 грн в т.ч. 36660,00 грн ПДВ;

№38-41-04-03 від 11.04.2023 на суму 209400,00 грн в т.ч. 34900,00 грн ПДВ;

№70-71-06-08 від 20.06.2023 на суму 22140,00 грн в т.ч. 3690,00грн ПДВ;

№95-103-08-21 від 22.08.2023 на суму 263700,00 грн в т.ч. 43950,00 грн ПДВ;

№116-130-10-09 від 02.10.2023 на суму 173790,00 грн в т.ч. 28965,00 грн ПДВ;

№61-04-23 від 24.04.2025 на суму 135000,00 грн в т.ч. 22500,00 грн ПДВ.

Позивач, в свою чергу, здійснив оплату отриманого товару в повному обсязі, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями: № 3624 від 07.12.2022 на суму 160800,00 грн; № 3152 від 21.02.2023 на суму 219960,00 грн; № 3478 від 07.04.2023 на суму 209400,00 грн; № 3600 від 12.06.2023 на суму 22140,00 грн; №5170 від 23.08.2023 на суму 263700,00 грн.; №6596 від 19.10.2023 на суму 173790,00 грн.; №2522У від 24.04.2025 на суму 135000,00 грн.

Таким чином, позивач повністю виконав свої зобов`язання з оплати поставленого товару.

В позовній заяві позивачем зазначено, що поставка товару, оплаченого повністю 24.04.2025 року по видаткові накладній №61-04-23 від 24.04.2025 на суму 135000,00грн, не здійснена відповідачем, не дивлячись на одержання авансу. Відповідно до застосовуваних положень українського податкового законодавства, у відповідача виник обов`язок зареєструвати податкову накладну після отримання авансу (як «першої події»), незважаючи на відсутність (прострочення) поставки відповідної партії товару. Питання відповідальності відповідача за недопоставку товару буде вирішуватись сторонами в рамках окремого спору.

Відповідно до п.6.1. Договору у разі порушення зобов`язань, що виникли з цього договору, сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України.

Згідно з пп. 6.3.,6.4. Договору постачальник зобов`язаний зареєструвати податкову накладну, скріплену електронним цифровим підписом в Єдиному реєстрі податкових накладних у строки встановлені законодавством.

У разі порушення постачальником вимог діючого законодавства щодо оформлення та реєстрації податкової накладної, покупець зобов`язаний без будь-яких додаткових вимог з боку покупця сплатити на користь останнього компенсацію у розмірі податкового кредиту відносно якої мала бути оформлена /зареєстрована така податкова накладна.

Зазначена компенсація має бути сплачена постачальником на користь покупця не пізніше 3 (трьох) банківських днів з останнього дня, встановленого законодавством для реєстрації податкової накладної в ЄРПН. Покупець має право затримати оплату на суму податкового кредиту з ПДВ неоформлених/незареєстрованих податкових накладних за отриманий товар до оформлення /реєстрації таких податкових накладних.

У разі несплати компенсації постачальником, покупець має право недоплатити суму компенсації в п`ятикратному розмірі, з платежів на користь постачальника за надані послуги, виконані роботи згідно будь-якого з укладених між сторонами договорів, про що покупець письмово повідомляє постачальника в довільній формі. Залік зустрічних однорідних вимог проводиться без підписання сторонами додаткових документів (заяв, угод, актів, протоколів, і тому подібне).

Відповідно до пп.11.1, 11.2. Договору даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2023 року.

Дія даного договору автоматично продовжується на кожний наступний річний період, за умови, якщо жодна з сторін не повідомить письмово іншу сторону про його розірвання не пізніше ніж за 1 (один) календарний день до збігання строку його дії.

На виконання вимог податкового законодавства України, а також п. 6.4 укладеного сторонами Договору, відповідач зареєстрував 7 податкових накладних на суму всього 1 184 790,00 грн. в т.ч. ПДВ 197465,00 грн. Проте, реєстрацію всіх цих податкових накладних було зупинено ДПС України, оскільки «коди УКРТЗЕД/ДКПП товару/послуг 3923 відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання..» (однакова підстава для всіх 7 податкових накладних).

Позивач стверджує, що станом на день подання цієї позовної заяви реєстрацію податкових накладних не відновлено, права на податковий кредит за відповідні здійснені платежі позивач позбавлений, через порушення вимог податкового законодавства, вчинені відповідачем, про що прямо говориться в рішеннях про зупинку реєстрації.

При цьому, обов`язок Відповідача зареєструвати податкову накладну є не тільки обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а і договірним обов`язком перед Позивачем, передбаченим п. 6.4 укладеного сторонами Договору поставки, і невиконання цього обов`язку завдало Позивачу збитків. Позивач вважає, що належним способом захисту є звернення до відповідача з позовом про відшкодування збитків, завданих порушенням його обов`язку щодо складення та реєстрації належним чином податкових накладних.

На даний час, Відповідач не виконав вимог податкового законодавства, не зареєстрував податкові накладні, тому Позивач позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 197465,00 грн, що на думку Позивача є реальними збитками.

Таким чином, Відповідач відповідно до видаткових накладних поставив Позивачу товару на суму 1 184 790,00 грн. в т.ч. 197465,00 грн. ПДВ, в свою чергу Відповідач не зареєстрував успішно податкові накладні на відповідну суму, що позбавило позивача можливості включити суму ПДВ до складу податкового кредиту в звітному періоді та зменшити податкові зобов`язання на вказану суму.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Отже позивач просить суд стягнути з відповідача 197465,00 грн збитків.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, за якою зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.626 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Частиною 1 статті 172 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, 16.02.2022 року між TOB «НВП «УКРОРЕСИНТЕЗ», (Замовник) та ТОВ «ФАРМАПЛАСТ» (Постачальник) було укладено Договір поставки №16/02-22 (далі - Договір), за яким Постачальник зобов`язався поставити Замовникові товар (посуд для лікарських засобів), згідно із замовленнями Позивача, які погоджуються сторонами в рахунках-фактурах та видаткових накладних на кожну окрему партію товару.

В рамках виконання договірних зобов`язань за період з 2022 по 2025 рік відповідачем було погоджено поставки товару на суму всього 1184790,00 грн, в т.ч. 197465,00 грн ПДВ, що підтверджується відповідними видатковими накладними: №109-115-12-02 від 12.12.2022 на суму 160800,00 грн в т.ч. 26800,00 грн ПДВ; №19-22-02-20 від 27.02.2023 на сум 219960,00 грн в т.ч. 36660,00 грн ПДВ; №38-41-04-03 від 11.04.2023 на суму 209400,00 грн в т.ч. 34900,00 грн ПДВ; №70-71-06-08 від 20.06.2023 на суму 22140,00 грн в т.ч. 3690,00грн ПДВ; №95-103-08-21 від 22.08.2023 на суму 263700,00грн в т.ч. 43950,00 грн ПДВ; №116-130-10-09 від 02.10.2023 на суму 173790,00грн в т.ч. 28965,00грн ПДВ; №61-04-23 від 24.04.2025 на суму 135000,00 грн в т.ч. 22500,00 грн ПДВ.

Позивач, в свою чергу, здійснив оплату отриманого товару в повному обсязі, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями: № 3624 від 07.12.2022 на суму 160 800,00 грн.; № 3152 від 21.02.2023 на суму 219 960,00 грн.; № 3478 від 07.04.2023 на суму 209 400,00 грн.; № 3600 від 12.06.2023 на суму 22 140,00 грн.; №5170 від 23.08.2023 на суму 263 700,00 грн.; №6596 від 19.10.2023 на суму 173790,00 грн.; №2522У від 24.04.2025 на суму 135 000,00 грн.

Як зазначено позивачем, поставку товару за накладною №61-04-23 від 24.04.2025 на суму 135000,00грн в т.ч. 22500,00 грн ПДВ відповідач не здійснив, проте оплату за поставлений товар позивач здійснив, що підтверджується платіжною інструкцією №2522У від 24.04.2025 на суму 135 000,00 грн, яка містить посилання на видаткову накладну в призначенні платежу "оплата за товар згідно р-ф №№61-04-23 від 24.04.2025, договір №16/02-22, у т.ч. ПДВ 20% - 22500грн.

Згідно з пп. 6.3., 6.4. Договору постачальник зобов`язаний зареєструвати податкову накладну, скріплену електронним цифровим підписом в Єдиному реєстрі податкових накладних у строки встановлені законодавством.

У разі порушення постачальником вимог діючого законодавства щодо оформлення та реєстрації податкової накладної, покупець зобов`язаний без будь-яких додаткових вимог з боку покупця сплатити на користь останнього компенсацію у розмірі податкового кредиту відносно якої мала бути оформлена /зареєстрована така податкова накладна.

Зазначена компенсація має бути сплачена постачальником на користь покупця не пізніше 3 (трьох) банківських днів з останнього дня, встановленого законодавством для реєстрації податкової накладної в ЄРПН. Покупець має право затримати оплату на суму податкового кредиту з ПДВ неоформлених/незареєстрованих податкових накладних за отриманий товар до оформлення /реєстрації таких податкових накладних.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, хоча невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків. Тому позовна вимога покупця про зобов`язання продавця здійснити таку реєстрацію не є способом захисту у господарських правовідносинах і не підлягає розгляду в суді жодної юрисдикції. Належним способом захисту для покупця може бути звернення до продавця з позовом про відшкодування збитків, завданих порушенням його обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1)протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Вирішуючи питання про стягнення збитків, заподіяних неналежним складенням та реєстрацією податкових накладних, суди повинні встановити наявність чи відсутність усіх елементів складу господарського правопорушення.

Доведення наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками, покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає те, що протиправні дії заподіювана є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків презюмується.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18, від 01.03.2023 у справі № 925/556/21.

Відповідно до підпункту 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України (далі -ПК України) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

За змістом пунктів 198.1, 198.2 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів І послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

За приписами п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів / послуг платник податку - продавець товарів І послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Платник податку має право зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну та/або розрахунок коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року, в яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

За змістом ст.11,9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», видаткові накладні №109-115-12-02 від 12.12.2022 на суму 160800,00грн в т.ч. 26800,00грн ПДВ; №19-22-02-20 від 27.02.2023 на сум 219960,00грн в т.ч. 36660,00 грн ПДВ; №38-41-04-03 від 11.04.2023 на суму 209400,00грн в т.ч. 34900,00 грн ПДВ; №70-71-06-08 від 20.06.2023 на суму 22140,00грн в т.ч. 3690,00грн ПДВ; №95-103-08-21 від 22.08.2023 на суму 263700,00грн в т.ч. 43950,00 грн ПДВ; №116-130-10-09 від 02.10.2023 на суму 173790,00грн в т.ч. 28965,00грн ПДВ; №61-04-23 від 24.04.2025 на суму 135000,00грн в т.ч. 22500,00 грн ПДВ є первинними документами, що підтверджує здійснення господарської операції з поставки товару та відповідно до вищенаведених норм податкового законодавства така операція є підставою для виникнення у відповідача за первісним позовом обов`язку скласти податкові накладні та внести їх в ЄРПН у строки, визначені ПК України.

При цьому, податкове законодавство передбачає складання та реєстрацію податкових накладних по факту поставки товару.

Разом з цим, чинне законодавство не передбачає реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН покупцем послуг, отже з огляду на положення статті 201 Податкового кодексу України саме на відповідача за первісним позовом покладено обов`язок скласти та зареєструвати в ЄРПН податкові накладні та І або розрахунки коригування до таких податкових накладних.

Щодо обставин не поставленого, проте оплаченого товару, суд зазначає, що оскільки матеріали справи містять платіжну інструкцію 2522У від 24.04.2025 на суму 135 000,00 грн, яка містить посилання на видаткову накладну в призначенні платежу "оплата за товар згідно р-ф №№61-04-23 від 24.04.2025, договір №16/02-22, у т.ч. ПДВ 20% - 22500грн, а також квитанцію про реєстрацію податкової накладної на суму 135000,00рн, суд визнає таку оплату як аванс за непоставлений товар, оскільки матеріали справи не містять жодних інших доказів, які б вказували на існування інших договірних зобов`язань між позивачем та відповідачем.

Пунктом 201.7 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.03.2023 у справі №925/556/21, предметом позову у якій було стягнення з Державного бюджету України збитків, завданих протиправною поведінкою ГУ ДПС, яке заблокувало реєстрацію оформленої Продавцем Податкової накладної, що спричинило необхідність сплати ним на користь Покупця штрафних санкцій, Велика Палата Верховного Суду виснувала таке:

з 1 січня 2015 року ПК України не встановлює для платника ПДВ механізм, який би дозволяв йому включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати.

Такий платник ПДВ також не має у податкових відносинах права самостійно спонукати контрагента до здійснення реєстрації, а також не може спонукати контрагента оскаржити незаконні рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, якщо вони були перешкодою у реєстрації податкової накладної у ЄРПН. Водночас саме від того, чи здійснить контрагент всі необхідні дії для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, а у випадку незаконної перешкоди з боку контролюючого органу для реєстрації - від того, чи зможе контрагент успішно усунути ці перешкоди, фактично залежить виникнення права такого платника податку на податковий кредит з ПДВ.

Застосовуючи в контексті спірних правовідносин норми статей 22, 1166, 1173 ЦК України, підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17, підпункту 114.3.2. пункту 114.2 статті 114 та пункту 201.10 статті 201 ПК України, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що збільшення податкового кредиту є майновим інтересом покупця товарів / послуг, який з 1 січня 2015 року за загальним правилом реалізовується після виконання продавцем у публічно-правових відносинах з державою обов`язку скласти та зареєструвати в ЄРПН податкову накладну.

Водночас покупець не є стороною публічно-правових відносин між продавцем і контролюючим органом щодо реєстрації податкових накладних. До моменту виникнення права на включення суми ПДВ за операцію з придбання товарів / послуг до складу податкового кредиту взаємодія держави і покупця зводиться лише до можливості покупця подати на продавця скаргу, що в силу пункту 201.10 статті 201 ПК України зумовлює лише обов`язок контролюючого органу провести документальну перевірку продавця, спонукати виконати який покупець не може.

Об`єднана палата КГС ВС у постанові від 03.08.2018 у справі № 917/877/17 виснувала, що згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України на продавця покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в ЄРПН, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Оскільки саме від продавця, який має законом визначений обов`язок вчинити дії, необхідні для реєстрації податкової накладної в ЄРПН (а також може у необхідних випадках ефективно оскаржити рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, які перешкодили виконати цей обов`язок), залежить реалізація покупцем означеного вище майнового інтересу, пов`язаного з одержанням права на податковий кредит з ПДВ за наслідками господарської операції, він (продавець) залишається відповідальним перед своїм контрагентом у господарській операції за наслідки невчинення цих дій".

Отже, за висновком, наведеним у пункті 10.2. постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 925/556/21, права покупця у випадку порушення продавцем свого обов`язку щодо належної реєстрації податкових накладних зводяться лише до можливості подання скарги, проте ініціювати проведення податкової перевірки контролюючим органом покупець не може.

Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 01.12.2023 № 926/3347/22 виснувала, що чинне законодавство не містить вимог щодо певних засобів доказування, якими можуть підтверджуватися обставини (факти), що стосуються реєстрації податкових накладних. Крім того, право позивача надавати докази щодо таких обставин (фактів) не може бути обмежене діями чи бездіяльністю контролюючого органу щодо проведення чи не проведення ним відповідної перевірки. В контексті доказування такої складової цивільного правопорушення як протиправна поведінка заподіювача збитків, відсутність матеріалів податкової перевірки (акта або рішення) відповідного контролюючого органу, не може звільняти продавця від відповідальності за завдані покупцю майнові збитки, а господарський суд у такому випадку має як самостійно оцінити надані докази, зокрема ті, що стосуються реєстрації податкових накладних, так і самостійно здійснити оцінку дій чи бездіяльності продавця, у тому числі щодо порушення ним податкового законодавства.

Верховний Суд у постанові від 07.06.2023 у справі № 916/334/22 дійшов висновків про те, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню саме позивачем. Хоча обов`язок відповідача зареєструвати податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, але саме невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків. Докази у вигляді податкових накладних, податкових декларацій, розрахунків коригування, рішення суду про стягнення боргу у зобов`язальних правовідносинах не є належними і допустимими доказами вчинення відповідачем порушення податкового зобов`язання.

Об`єднана палата у вказаній постанові зазначила, що в цілому, погоджуючись із зазначеними висновками щодо тягаря доказування, а також з тим, що рішення суду про стягнення боргу у зобов`язальних правовідносинах не є належними і допустимими доказами вчинення відповідачем порушення податкового зобов`язання, вважає за необхідне частково відступити від цих висновків шляхом уточнення. Зазначене уточнення полягає в тому, що обставини (факти), що стосуються реєстрації податкових накладних, можуть підтверджуватися не тільки матеріалами відповідної перевірки контролюючим органом, а й, зокрема, податковими накладними, розрахунками коригування тощо; господарський суд має повноваження самостійно надавати оцінку правомірності чи неправомірності дій чи бездіяльності відповідача, зокрема стосовно відповідності його дій чи бездіяльності при виконанні зобов`язання податковому законодавству України, якщо це необхідно для вирішення спору.

Якщо відповідач не виконав встановлений законом обов`язок з реєстрації податкових накладних чи виконав його неналежним чином, що підтверджується рішенням про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, то це викликає неможливість включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, та, відповідно, неможливість зменшення податкового зобов`язання на вказану суму, яка фактично є збитками позивача.

Подібні правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18, від 01.03.2023 у справі № 925/5556/21, об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2018 у справі № 908/76/18,від 10.01.2022 у справі № 910/3338/21,від 31.01.2023 у справі № 904/72/22.

В пункті 5.27 постанови Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 916/334/22 зазначено висновок, що факт відсутності реєстрації податкових накладних у ЄРПН через нездійснення контрагентом за договором відповідних дій або через відмову податкового органу у їх реєстрації є достатнім доказом протиправної поведінки відповідача, порушення ним господарського зобов`язання - наданої ним гарантії того, що контрагент за договором матиме право на користування податковим кредитом у розмірі суми ПДВ, який визначено договором у складі ціни.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду звертає увагу, що як обов`язок платника податку скласти та зареєструвати податкову накладну, так і обов`язок особи, якою заподіяно шкоду, відшкодувати її (зокрема шляхом відшкодування збитків) передбачені законом (стаття 201 ПК, статті 1168, 1192 ЦК України), а тому не можуть встановлюватись договором (див. mutatis mutandis постанову Верховного Суду від 19.04.2023 у cправі № 910/17014/21 (пункт 6.21)). Отже, відносини сторін врегульовані не умовами договору, а безпосередньо законом.

З вищенаведених обставин справи вбачається протиправна поведінка відповідача, яка полягала в тому, що ним не було вжито всіх залежних від нього заходів для реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за договором поставки від 16.02.2022 №16/02-22 згідно з видатковими накладними за поставлений товар за період з 2022 по 2025 рік на суму всього 1184790 грн, в т.ч. 197465,00 грн - ПДВ.

Зокрема, протиправна поведінка відповідача підтверджується матеріалами справи, оскільки реєстрацію всіх податкових накладних було зупинено ДПС України, оскільки «коди УКРТЗЕД/ДКПП товару/послуг 3923 відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання..» (однакова підстава для всіх 7 податкових накладних).

Суд зауважує, що, як було наведено вище, за усталеною практикою Верховного Суду, нездійснення контрагентом за договором відповідних дій або через відмову податкового органу у їх реєстрації, щодо оскарження яких/якої не вжито жодних залежних від відповідача заходів, є достатнім доказом протиправної поведінки останнього, порушення ним господарського зобов`язання - наданої ним гарантії того, що контрагент за договором - позивач матиме право на користування податковим кредитом у розмірі суми ПДВ, який визначено договором у складі ціни і при цьому сам обов`язок платника податку скласти та зареєструвати податкову накладну, так і обов`язок особи, якою заподіяно шкоду, відшкодувати її (зокрема шляхом відшкодування збитків) передбачені законом (стаття 201 ПК України, статті 1168, 1192 ЦК України), а тому не можуть встановлюватись договором. Отже відносини сторін врегульовані не зазначеними умовами Договору поставки, а безпосередньо законом.

ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Укроргсинтез" на адресу ТОВ "Фармапласт" направлено претензію вих. №UOS-240225 від 24.02.2025.

Відомостей про реєстрацію відповідачем податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних матеріали справи не містять.

Доказів реєстрації податкових накладних відповідач не надав.

З урахуванням вимог п.198.6 ст.198 ПК України, відповідач повинен був скласти та зареєструвати податкові накладні, проте відповідач свого обов`язку не виконав, доказів протилежного матеріали справи не містять.

При цьому вказаний у п.198.6 ст.198 ПК України строк у 365 днів для можливості включення або коригування суми у відповідному розмірі до податкового кредиту в інші періоди є у даному випадку вичерпаним, що свідчить про втрату позивачем права на податковий кредит.

Тобто, допущені відповідачем порушення повною мірою позбавили позивача можливості включити суму ПДВ у розмірі 197465,00 грн до складу податкового кредиту та скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання чи використати суму від`ємного значення у відповідності до приписів пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України

З огляду на те, що податкові накладні не були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що в свою чергу призвело до неможливості включення суми податку на додану вартість в розмірі 197465,00 грн за операцією з поставки, суд дійшов висновку про наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкову накладну та неможливістю включення суми ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками останнього.

Отже відповідач не виконав належним чином обов`язку, встановленого Договором та Податковим кодексом України.

Таким чином, враховуючи встановлені вище обставини та наведені норми законодавства, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкову накладну та неможливістю включення суми ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками останнього.

Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема, в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17.

Отже суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення збитків у розмірі 197465,00 грн такими, що підтверджуються матеріалами справи, є правомірними та обґрунтованими, відповідачем не спростовані, та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підсумовуючи вищевикладене, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність заявлених позовних вимог, які підтверджуються матеріалами справи, відповідачем не спростовані, отже, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст.129 ГПК України, відповідно до яких, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, з вини якого виник спір.

Керуючись статями 13, 42, 73, 74, 76-80, 86, 129, 236-241, 247, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармапласт" (адреса: 61012, м.Харків, вул.Червоні Ряди, 14; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укроргсинтез" (адреса: 02094, м.Київ, вул.Вінстона Черчилля, 85; ) збитки в сумі 197465,00 грн та 3028,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "26" вересня 2025 р.

Суддя К.В. Аріт