ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/1914/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н. Конституції, буд. 16)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лі Україна" (61145, м. Харків, вул. Космічна, буд. 21, оф. 519)
про стягнення 117476,36 грн. та зобов`язання вчинити певні дії.
за участю представників:

позивача - Мамалуй М.О.;

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лі Україна", згідно вимог якої просить суд:

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Лі Україна" () звільнити та повернути Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради () нежитлові приміщення 1-го поверху №12-:-16, 12а, 15а, 18 загальною площею 112,2 кв.м. у житловому будинку за адресою: м. Харків, вулиця Клочківська, 23, літ. "А-2" протягом трьох робочих днів з дня набрання рішенням законної сили.

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лі Україна" () на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради () 117476,36 грн. неустойки за договором оренди №4232 від 02.07.2021, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4844,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу.

Позов обґрунтовано невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова №4232 від 02.07.2021 в частині повернення орендованого майна та сплати неустойки.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 24.06.2025 о 12:00.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.06.2025 у зв`язку з необхідністю додаткового часу для дослідження матеріалів справи та надання можливості усім учасникам процесу скористатись своїми процесуальними правами та обов`язками, підготовче засідання відкладено на 08.07.2025 об 11:00 на підставі статті 183, 232, 233 ГПК України.

02.07.2025 в системі діловодства Господарського суду Харківської області зареєстровано заяву про зменшення розміру позовних вимог (вх. №15509), в якій позивач зазначає, що 12.12.2023 частину орендованих нежитлових приміщень загальною площею 49,7 кв.м за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 23, літ. "А-2" було повернуто за актом приймання-передачі від 12.12.2023. Додатковою угодою №1 від 22.01.2024 внесено відповідні зміни в акт приймання-передачі від 02.07.2021 та пропорційно зменшено розмір місячної орендної плати за договором оренди №4232 від 02.07.2021 до 10598,87 без ПДВ. Таким чином, зазначає, що вбачається за необхідне зменшити розмір позовної вимоги щодо повернення орендованого майна.

Відтак, позивач у поданій заяві просить суд:

1. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Лі Україна" () звільнити та повернути Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради () нежитлові приміщення 1-го поверху №12, 12а загальною площею 62,5 кв.м. у житловому будинку за адресою: м. Харків, вулиця Клочківська, 23, літ. "А-2" протягом трьох робочих днів з дня набрання рішенням законної сили.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лі Україна" () на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради () 117476,36 грн. неустойки за договором оренди №4232 від 02.07.2021.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лі Україна" () на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради () судові витрати у сумі 4844,80 грн. судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.07.2025 заяву про зменшення розміру позовних вимог прийнято до розгляду та подальший розгляд справи вирішено здійснювати з її урахуванням на підставі статті 42, 46, 183, 232, 233 ГПК України. Разом з тим, відкладено підготовче засідання на 29.07.2025 об 11:00.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.07.2025 враховуючи, що у справі виконані усі завдання підготовчого засідання, визначені частиною 1 статті 177 ГПК України, керуючись пунктом 3 частини 2 статті 185 ГПК України, статтями 183, 232, 233 ГПК України, суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 02.09.2025 об 11:00.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.09.2025 відкладено судове засідання на 23.09.2025 об 11:00 на підставі статті 201, 216, 232, 233 ГПК України.

Представник позивача у призначене судове засідання з`явився, позову заяву підтримав та просив суд задовольнити.

Відповідач у призначене судове засідання не з`явився. Процесуальним правом, передбаченим статтею 178 ГПК України, на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Також, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від відповідача не надходило. Втім, про дату час та місце судового засідання відповідач повідомлений судом належним чином.

Суд зазначає, що 18.10.2023 введено в дію зміни, що внесені в Господарський процесуальний кодекс України Законом України №3200-IX від 29.06.2023 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документам", який набрав чинності 21.07.2023.

Відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України усі юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Враховуючи зазначене, сторони зобов`язані мати зареєстрований Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

Відповідно до пункту 17 розділу ІІІ Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21, особам, які зареєстрували Електронний кабінет в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.

Отже, процесуальним законодавством передбачено два способи належного повідомлення сторін про розгляд справи - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет".

Правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №910/6322/21, від 29.06.2022 у справі №906/184/21.

Беручи до уваги, що станом на дату відкриття провадження у даній справі та в процесі розгляду справи відповідачем не було зареєстровано "Електронний кабінет" в Єдиній судовій інформаційно - телекомунікаційній системі відповідно до положень частини 6 статті 6 та частини 7 статті 42 ГПК України, а тому з метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи, копії ухвал Господарського суду Харківської області із визначеними у них датою, часом та місцем проведення судових засідань було надіслано засобами поштового зв`язку на належну адресу відповідача, що вказана у позовній заяві та яка підтверджена відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які повернуто на адресу суду з довідками відділення поштового зв`язку з зазначенням причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Пунктами 4, 5 частини 6 статті 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Разом з тим, суд зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному разі суду.

Аналогічний правовий висновок знайшов своє змістовне відображення у численних постановах Верховного Суду від 27.07.2022 у справі №908/3468/13, від 13.01.2020 у справі №910/22873/17, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19.

Окрім того, за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвали Господарського суду Харківської області по справі №922/1914/25 було оприлюднено в електронному вигляді в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що вбачається за веб-адресою: https://reyestr.court.gov.ua/.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що учасники справи повідомлені судом належним чином про розгляд даної справи. Матеріали справи також свідчать, що судом було створено всім учасникам справи належні умови для доведення своїх правових позицій, надання доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своєї правової позиції по справі.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Відповідно до статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи доказів для повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для вирішення спору по суті, заслухавши присутнього у судовому засіданні представника позивача, суд встановив наступне.

З матеріалів справи убачається, що 02.07.2021 між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (далі - позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лі Україна" (далі - відповідач, орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова №4232 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування майно, зазначене у пункті 4 умов, вартість якого становить суму, визначену у пункті 6 умов.

Умовами пункту 2.1. договору передбачено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акта приймання-передачі майна. Акт приймання-передачі підписується протягом 10 робочих днів з дати припинення договору з попереднім орендарем відповідно до Порядку. Акт приймання-передачі майна в оренду та акт повернення майна з оренди складаються за формою, що розроблена орендодавцем.

Відповідно до пункту 3.1. договору орендна плата становить суму, визначену у пункті 8 умов.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що орендар сплачує орендну плату до бюджету Харківської міської територіальної громади, відповідно до пункту 15 умов, щомісяця до 20 числа поточного місяця оренди.

Згідно з умовами пункту 3.8. договору припинення договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла у повному обсязі, ураховуючи пеню та неустойку (за наявності).

Умовами пункту 12.1. договору передбачено, що договір укладено на 5 років. Перебіг строку договору починається з дня набрання чинності договором. Цей договір набирає чинності в день його підписання сторонами. Строк оренди за договором починається з дати підписання акта приймання-передачі і закінчується датою припинення договору.

Відповідно до пункту 12.7. договору договір може бути достроково припинений на вимогу орендодавця, якщо орендар допустив прострочення оплати орендної плати на строк більше трьох місяців або сумарна заборгованість з орендної плати більша, ніж плата за три місяці (п.п. 12.7.1.); без письмового дозволу орендодавця передав майно його учаснику у користування іншій особі (п.п. 12.7.3.).

Пунктом 4.1. Умов договору погоджено об`єкт оренди - нежитлові приміщення 1-го поверху №12-:-16, 12а, 15а, 18 загальною площею 112,2 кв.м. у житловому будинку за адресою: м. Харків, вулиця Клочківська, 23, літ. "А-2".

Пунктом 8.1. Умов договору передбачено місячну орендну плату, визначену за результатами проведення аукціону у розмірі 13000,00 грн. без ПДВ.

Пунктом 9 Умов договору погоджено, що розмір авансового внеску орендної плати складає 78000,00 грн.

Згідно з Актом приймання-передачі до орендного користування нежитлових приміщень від 02.07.2021 орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування нежитлові приміщення 1-го поверху №12-:-16, 12а, 15а, 18 загальною площею 112,2 кв.м., які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, буд. 23, літ. "А-2" та комплект ключів від об`єкта у кількості 3 штук.

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що відповідач звернувся до позивача з листом від 01.12.2023, в якому просив прийняти частину нежитлових приміщень за актом приймання-передачі приблизно 48,0 кв.м. (тамбур, кімната) в зв`язку з невикористанням.

Відповідно до Акту приймання-передачі нежитлових приміщень від 12.12.2023 орендар здає, а орендар приймає частину орендованих нежитлових приміщень 1-го поверху №13-:-16, 15а, 18 загальною площею 49,7 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 23, літ. "А-2" (справа №8727, договір оренди №4232 від 02.07.2021).

22.01.2024 між орендодавцем та орендарем було укладено додаткову угоду №1 до договору оренди нерухомого майна №4232 від 02.07.2021, відповідно до якої пункти 4.1., 6.1., 6.2.1. та 8.1. змінюваних умов договору №4232 оренди нерухомого майна від 02.07.2021 викладено в наступній редакції, зокрема, п. 4.1. Інформація про об`єкт оренди нерухоме майно нежитлові приміщення 1-го поверху №12, 12а загальною площею 62,5 кв.м. у житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 23, літ. "А-2"., п. 8.1. договору місячна орендна плата визначена за результатами проведення аукціону 10598,87 грн. без ПДВ.

Крім того, погоджено внести зміни в акт приймання-передачі від 02.07.2021 після слів: «приймає в орендне користування нежитлові приміщення загальною площею 62,5 кв.м., які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 23, літ. «А-2» та комплект ключів від об`єкта у кількості 3 штук.

Разом з тим, з матеріалів справи убачається, що 02.05.2023 орендодавцем складено Акт на підставі п. 4.2.19. п. 4.2.20, п. 4.2.21 Положення про Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради; п. 2. Положення про відділ контролю за використанням комунального майна, службової записки №519 від 03.05.2023 та посвідчення №76 від 20.04.2023 за наслідками перевірки нежитлових приміщень за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 23 та результатами якої зроблено висновок про те, що в зв`язку з невиконанням істотних умов договору оренди, а саме не сплати орендної плати протягом більше 3-х місяців та інших зобов`язань по договору, відділу маркетингу та менеджменту вжити заходів щодо дострокового припинення договору оренди відповідно до пункту 12.8. договору.

З огляду на вище вказане, позивач звернувся до відповідача з листом вих. №8537 від 27.11.2024, в якому повідомив про наявність заборгованості з орендної плати за договором та необхідність її сплати, а також пені. Разом з тим, повідомлено, що у разі невиконання зазначених вимог, позивачем будуть прийняті заходи щодо дострокового розірвання договору оренди №4232 від 02.07.2021.

В подальшому, позивач звернувся до відповідача з листом вих. №8873 від 09.12.2024, в якому зазначив, що допущені орендарем порушення умов договору не усунені, вимоги орендодавця не виконані. Повідомлено, що орендодавцем на підставі п. 12.7.1. прийнято рішення про дострокове припинення договору оренди №4232 від 02.07.2021. Також, запропоновано відповідно до умов договору звільнити орендоване майно від власних речей та повернути його відповідно до акту повернення з оренди орендованого майна. Повідомлено, що у разі неповернення майна у визначений строк, орендодавець відповідно до пункту 4.4. договору буде нарахована неустойка у розмірі подвійної орендної плати за кожний день користування майном після дати припинення договору.

Позивач скерував засобами поштового зв`язку на адресу відповідача лист вих. №278 від 13.01.2025 з примірниками Акту повернення з оренди орендованого майна від 19.12.2024 з пропозицією ознайомитися, підписати та повернути акти позивачу.

Згідно з наказом орендодавця про припинення договору оренди №4232 від 02.07.2021 вих. №29 від 14.01.2025 припинено договір оренди №4232 від 02.07.2021, який укладено з ТОВ "Лі Україна" на майно: нежитлові приміщення 1-го поверху №12, 12а загальною площею 62,5 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 23, літ. "А-2" з 16.12.2024. Припинено нарахування орендної плати та пені за договором з 16.12.2024. Також, розпочато нарахування неустойки у розмірі подвійної орендної плати за кожний день користування майном з 17.12.2024 до моменту підписання акту повернення з оренди орендованого майна.

Позивачем зазначено про належне виконання взятих на себе зобов`язань за договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова №4232 від 02.07.2021. Разом з тим, позивач стверджує, що відповідачем порушено умови договору в частині повернення майна в строк, що передбачений умовами договору, а тому виникла заборгованість перед бюджетом Харківської міської територіальної громади зі сплати неустойки у розмірі 117476,36 грн.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд керується наступним.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Отже, укладаючи та підписуючи договір та додаткову угоду до нього, сторони чітко визначили та погодили всі істотні умови договору, взаємні права та обов`язки кожної із сторін, а також відповідальність сторін у разі порушення умов договору.

Умовами пункту 2.1. договору передбачено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акта приймання-передачі майна. Акт приймання-передачі підписується протягом 10 робочих днів з дати припинення договору з попереднім орендарем відповідно до Порядку. Акт приймання-передачі майна в оренду та акт повернення майна з оренди складаються за формою, що розроблена орендодавцем.

З матеріалів справи убачається, що відповідно до Акту приймання-передачі до орендного користування нежитлових приміщень від 02.07.2021 орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування нежитлові приміщення 1-го поверху №12-:-16, 12а, 15а, 18 загальною площею 112,2 кв.м., які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, буд. 23, літ. "А-2" та комплект ключів від об`єкта у кількості 3 штук.

Зазначений вище Акт приймання-передачі підписано між сторонами.

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що відповідач звернувся до позивача з листом від 01.12.2023, в якому просив прийняти частину нежитлових приміщень за актом приймання-передачі приблизно 48,0 кв.м. (тамбур, кімната) в зв`язку з невикористанням.

Відповідно до Акту приймання-передачі нежитлових приміщень від 12.12.2023 орендар здає, а орендар приймає частину орендованих нежитлових приміщень 1-го поверху №13-:-16, 15а, 18 загальною площею 49,7 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 23, літ. "А-2" (справа №8727, договір оренди №4232 від 02.07.2021).

Зазначений вище Акт приймання-передачі підписано між сторонами.

Також, з матеріалів справи убачається, що 22.01.2024 між орендодавцем та орендарем було укладено додаткову угоду №1 до договору оренди нерухомого майна №4232 від 02.07.2021, відповідно до якої пункти 4.1., 6.1., 6.2.1. та 8.1. змінюваних умов договору №4232 оренди нерухомого майна від 02.07.2021 викладено в наступній редакції, зокрема, п. 4.1. Інформація про об`єкт оренди нерухоме майно нежитлові приміщення 1-го поверху №12, 12а загальною площею 62,5 кв.м. у житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 23, літ. "А-2"., п. 8.1. договору місячна орендна плата визначена за результатами проведення аукціону 10598,87 грн. без ПДВ. Крім того, погоджено внести зміни в акт приймання-передачі від 02.07.2021 після слів: «приймає в орендне користування нежитлові приміщення загальною площею 62,5 кв.м., які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 23, літ. "А-2" та комплект ключів від об`єкта у кількості 3 штук.

Таким чином, матеріали справи дають підстави дійти висновку, що позивачем належним чином виконано зобов`язання за договором та додаткової угоди до нього, передано відповідачу в оренду майно в належному технічному стані, а також прийнято від орендаря частину орендованого майна з подальшим внесенням відповідних змін до договору та акту приймання-передачі.

За приписами частини 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до частини 1, 5 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За змістом частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із змісту наведеної норми права слідує, що однією із основних умов виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі. При цьому коли одна із сторін за умовами договору взяла на себе певні зобов`язання, то інша сторона вправі очікувати, що такі будуть виконані належним чином у встановлені строки. У разі ж коли сторона порушила умови договору, зобов`язання вважається не виконаним, що є порушенням погодженої між сторонами істотної умови договору.

Верховний Суд у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц зазначив, що принцип належного виконання зобов`язання полягає в тому, що виконання має бути проведене, зокрема у належний строк (термін).

Отже, отримавши у тимчасове платне користування майно, орендар взяв на себе обов`язок по сплаті орендних платежів у розмірі та у погоджені умовами договору строки. При цьому їх не сплата є прямим порушенням орендарем взятих на себе обов`язків по договору.

Так, з матеріалів справи убачається, що 02.05.2023 орендодавцем складено Акт на підставі п. 4.2.19. п. 4.2.20, п. 4.2.21 Положення про Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради; п. 2. Положення про відділ контролю за використанням комунального майна, службової записки №519 від 03.05.2023 та посвідчення №76 від 20.04.2023 за наслідками перевірки нежитлових приміщень за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 23 та результатами якої зроблено висновок про те, що в зв`язку з невиконанням істотних умов договору оренди, а саме не сплати орендної плати протягом більше 3-х місяців та інших зобов`язань по договору, відділу маркетингу та менеджменту вжити заходів щодо дострокового припинення договору оренди відповідно до пункту 12.8. договору.

З огляду на вище вказане, позивач звернувся до відповідача з листом вих. №8537 від 27.11.2024, в якому повідомив про наявність заборгованості з орендної плати за договором та необхідність її сплати, а також пені. Разом з тим, повідомлено, що у разі невиконання зазначених вимог, позивачем будуть прийняті заходи щодо дострокового розірвання договору оренди №4232 від 02.07.2021.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до відповідача з листом вих. №8873 від 09.12.2024, в якому зазначив, що допущені орендарем порушення умов договору не усунені, вимоги орендодавця не виконані. Повідомлено, що орендодавцем на підставі п. 12.7.1. прийнято рішення про дострокове припинення договору оренди №4232 від 02.07.2021. Запропоновано відповідно до умов договору звільнити орендоване майно від власних речей та повернути його відповідно до акту повернення з оренди орендованого майна. Звернуто увагу, що у разі неповернення майна у визначений строк, орендодавцем відповідно до умов пункту 4.4. договору буде нарахована неустойка у розмірі подвійної орендної плати за кожний день користування майном після дати припинення договору.

Згідно з наказом орендодавця про припинення договору оренди №4232 від 02.07.2021 вих. №29 від 14.01.2025 припинено договір оренди №4232 від 02.07.2021, який укладено з ТОВ "Лі Україна" на майно: нежитлові приміщення 1-го поверху №12, 12а загальною площею 62,5 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 23, літ. "А-2" з 16.12.2024. Припинено нарахування орендної плати та пені за договором з 16.12.2024. Також, розпочато нарахування неустойки у розмірі подвійної орендної плати за кожний день користування майном з 17.12.2024 до моменту підписання акту повернення з оренди орендованого майна.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

Статтею 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Відповідно до частини 1 статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Статтею 795 ЦК України визначено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Відповідно до пункту 3.9. договору орендар зобов`язаний звільнити протягом трьох робочих днів орендоване майно від належних орендарю речей і повернути його відповідно до акта повернення з оренди орендованого майна в тому стані, в якому майно перебувало на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, а якщо орендарем були виконані невід`ємні поліпшення або проведено капітальний ремонт - то разом із такими поліпшеннями/капітальним ремонтом.

Відповідно до умов пункту 4.3. договору майно вважається повернутим з оренди з моменту підписання орендодавцем та орендарем акта повернення з оренди орендованого майна.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що позивач скористався наданим йому правом на дострокове припинення договору оренди відповідно до пункту 12.8. договору та належним чином інформував відповідача про реалізацію відповідного права шляхом звернення з вказаними листами. При цьому позивач скерував засобами поштового зв`язку на адресу відповідача лист вих. №278 від 13.01.2025 з примірниками Акту повернення з оренди орендованого майна від 19.12.2024 з пропозицією ознайомитися, підписати та повернути акти позивачу.

Натомість матеріали справи свідчать, що відповідач не виконав свій обов`язок щодо негайного повернення орендованого майна, як це передбачено положеннями частини 1 статті 785 ЦК України після припинення договору оренди, що є поведінкою, яка суперечить добросовісній та чесній діловій практиці в сфері господарських відносин, яка призводить до неможливості власника розпоряджатися своїм майном.

Крім того, суд приймає до уваги, що матеріали справи не містять доказів вчинення позивачем дій, які свідчать про ухилення від прийняття об`єкта оренди від відповідача після припинення договору оренди. При цьому суд враховує, що будь-яке листування претензійного характеру з боку відповідача щодо обставин наявності заборгованості з орендної плати, підстав для дострокового припинення договору оренди та необхідності повернення позивачу орендованого майна, матеріали справи також не містять.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, у тому числі це стосується і нерухомого майна; право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Крім того, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР, передбачено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про зобов`язання відповідача звільнити та повернути позивачу нежитлові приміщення 1-го поверху №12, 12а загальною площею 62,5 кв.м. у житловому будинку за адресою: м. Харків, вулиця Клочківська, 23, літ. "А-2" протягом трьох робочих днів з дня набрання рішенням законної сили є обґрунтованою, правомірною та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення неустойки у розмірі 117476,36 грн., суд зазначає наступне.

Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 ЦК України. Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором оренди у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ.

З огляду на викладене, після спливу строку дії договору або дострокового припинення, невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною 2 статті 785 ЦК України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.

Такий правовий висновок викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2021 у справі №910/11131/19.

Частиною 2 статті 785 ЦК України передбачено, що якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Неустойка за частиною 2 статті 785 ЦК України має спеціальний правовий режим, який обумовлений тим, що зобов`язання наймача (орендаря) з повернення об`єкта оренди є майновим і виникає після закінчення дії договору. Наймодавець (орендодавець) у цьому випадку позбавлений можливості застосовувати щодо недобросовісного наймача інші ефективні засоби впливу задля виконання відповідного зобов`язання, окрім як використання права на стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном.

Частиною 1 статті 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Отже, невиконання наймачем передбаченого частиною 1 статті 785 ЦК України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі) у разі припинення договору є порушенням умов договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до частини 2 статті 785 ЦК України такої форми майнової відповідальності як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Умовами пункту 4.4. договору погоджено, що якщо орендар не повертає майно після отримання примірника акта повернення з оренди орендованого майна, орендар сплачує до бюджету Харківської міської територіальної громади неустойку у розмірі подвійної орендної плати за кожний день користування майном після дати припинення договору.

Як зазначено вище, матеріали справи свідчать, що відповідач не виконав свій обов`язок щодо негайного повернення орендованого майна, як це передбачено положеннями частини 1 статті 785 ЦК України та умовами договору. Крім того, в матеріалах справи не міститься доказів вчинення позивачем дій, спрямованих на ухилення від прийняття об`єкта оренди від відповідача після припинення договору, а тому у позивача виникає законне право нарахувати до стягнення неустойку за користування майном після припинення договору та вимагати її сплати.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, згідно приписів статті 526 Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з статтею 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Перевіривши правомірність та правильність здійсненого розрахунку неустойки у розмірі 117476,36 грн. станом на 16.05.2025 суд зазначає, що нарахування не суперечать положенням законодавства, погодженим умовам договору, встановленим обставинам справи, розрахунок є арифметично вірним.

Враховуючи вище вказане, беручи до уваги відсутність у матеріалах справи доказів, які б спростовували наявність підстав для нарахування неустойки, а також доказів, які б свідчили про її сплату, позовна вимога про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 117476,36 грн. визнається судом обґрунтованою, правомірною, не спростованою, а тому підлягає задоволенню.

Суд зазначає, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру поведінки особи, що бере участь у судовому процесі із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Вказані вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом надано оцінку щодо належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок зазначених вище судом доказів у їх сукупності.

Однак, всупереч вимог наведених статей 13, 74 ГПК України жодних доказів на спростування встановлених обставин справи та обґрунтованості заявлених позовних вимог, відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 129 ГПК України, та враховуючи висновки суду про задоволення позову, покладає витрати зі сплати судового збору на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

1. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Лі Україна" (61145, м. Харків, вул. Космічна, буд. 21, оф. 519, ) звільнити та повернути Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н. Конституції, буд. 16, ) нежитлові приміщення 1-го поверху №12, 12а загальною площею 62,5 кв.м. у житловому будинку за адресою: м. Харків, вулиця Клочківська, 23, літ. "А-2" протягом трьох робочих днів з дня набрання рішенням законної сили.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лі Україна" (61145, м. Харків, вул. Космічна, буд. 21, оф. 519, ) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н. Конституції, буд. 16, ) неустойку у розмірі 117476,36 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 4844,80 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "25" вересня 2025 р.

Суддя Г.І. Сальнікова