УХВАЛА

29 вересня 2025 року

м. Київ

cправа № 904/902/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кондратова І.Д.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Військової частини НОМЕР_1

на рішення Господарського суду Полтавської області (Киричук О.А.)

від 11.06.2025 року

на постанову Східного апеляційного господарського суду (Гребенюк Н.В., Слободін М.М., Шутенко І.А.)

від 19.08.2025 (повний текст складений 26.08.2025)

у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ісполін Плюс"

про стягнення 23581,80 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Військова частина НОМЕР_1 (далі - Позивач, Скаржник) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ісполін Плюс" (далі - Відповідач) про стягнення пені в розмірі 23581,80грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань за договором про закупівлю товарів №287 від 23.10.2024 в частині своєчасної поставки товару Позивачу.

3. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2025 справу №904/902/25 передано за територіальною підсудністю на розгляд Господарському суду Полтавської області.

3. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 11.06.2025 позов задоволено. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 23581,80 грн пені, 3028 грн витрат по сплаті судового збору. Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що Відповідач прострочив виконання зобов`язання, чим порушив умови укладеного Договору.

4. Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду від 11.06.2025, Відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог. У разі визнання позовних вимог обґрунтованими, просив зменшити розмір штрафних санкцій на 80 відсотків від заявленої до стягнення суми.

5. В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що Позивачем не було надано доказів направлення заявки на поставку товару. Позивач стверджував, що направив заявку 24.10.2024 та визначив у ній дату поставки товару - 30.10.2024, проте, такого порядку визначення дати поставки договором не передбачено. У той час, як пунктом 5.3. договору передбачено, що товар повинен бути поставлений протягом 1 доби з дня отримання заявки, а пунктом 5.1 договору визначено, що кінцевою датою поставки товару є 25.12.2024. Таким чином, Відповідачем було своєчасно поставлено товар.

6. Постановою апеляційного суду від 19.08.2025 у справі №904/902/25 апеляційну скаргу Відповідача задоволено:

- рішення Господарського суду Полтавської області від 11.06.2025 у справі №904/902/25 скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову Позивача до Відповідача про стягнення 23581,80 грн відмовлено повністю.

- судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3633,60 грн покладено на Позивача.

7. 11 вересня 2025 року, Скаржник із використанням підсистеми "Електронний суд" подав касаційну скаргу, в якій просить:

- прийняти касаційну скаргу до розгляду;

- зупинити виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 11.06.2025 року та постанови Східного апеляційного господарського суду від 19.08.2025 року у справі №904/902/25 до закінчення касаційного перегляду справи;

- скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.08.2025 та рішення господарського суду Полтавської області від 11.06.2025 року у справі №904/902/25, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги Скаржника в повному обсязі у розмірі 23581,80 грн;

- судові витрати покласти на Відповідача.

8. Згідно з приписами пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

9. Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

10. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина п`ята статті 12 ГПК України).

11. Частиною першою статті 163 ГПК України встановлено, що ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

12. Частиною сьомою статті 12 ГПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

13. За змістом статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розрахунку на місяць становить 3028 грн.

14. Предметом позову в цій справі є стягнення 23581,80 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2025 рік (100 х 3028 грн = 302800 грн).

15. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що для оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, Скаржникові необхідно довести та обґрунтувати наявність передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України підстав (постанова від 21.05.2021 у справі № 905/1623/20).

16. При цьому тягар доказування наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини третьою статті 287 ГПК України, покладається на Скаржника.

17. Разом з тим Скаржник обмежився викладенням власної правової позиції, проте не посилається та не обґрунтовує підстави, передбачені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

18. Зважаючи на принципи змагальності та диспозитивності, Верховний Суд не вправі самостійно тлумачити касаційну скаргу та визначити зі змісту доводів скаржника конкретну(і) підставу(и) з переліку пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

19. У цьому контексті Суд зауважує, що тенденції нормативно-правового регулювання національної моделі касаційного оскарження свідчать про перехід на конституційному рівні до моделі обмеженої касації, яка реалізується, зокрема, за допомогою введення переліку випадків, коли рішення підлягає касаційному оскарженню, а також низки процесуальних фільтрів. Встановлення в процесуальному кодексі виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, має слугувати формуванню дієвої судової системи, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення. Введення процесуальних "фільтрів" не порушує права на доступ до суду, оскільки таке право вже реалізоване при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20).

20. Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 №R (95) 5 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

21. У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 у справі "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" ("Levages Prestations Services v. France", заява №21920/93) вказано, що, зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежена перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

22. Введення процесуальних "фільтрів" не порушує права на доступ до суду, оскільки воно вже реалізоване шляхом розгляду справи судом першої інстанції та надалі - апеляційної інстанції.

23. Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є винятком із загального правила, і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних, обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки інакше принцип правової визначеності буде порушено.

24. Верховний Суд дослідив та оцінив предмет і ціну позову, складність справи. Разом із тим, оскільки касаційна скарга не містить посилань на підпункти "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України з наведенням відповідного обґрунтування, Скаржник не дотримався умов допуску до касаційного оскарження.

25. Касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути зміст рішень, ухвалених судами попередніх інстанцій. Водночас Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення суду лише тому, що Скаржник вважає його незаконним. Настання відповідних наслідків у разі ухвалення судового рішення не на користь позивача / відповідача є звичайним (передбачуваним) процесом.

26. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Скаржника на рішення Господарського суду Полтавської області від 11.06.2025 року та на постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.08.2025 у справі №904/902/25, оскільки вони не підлягають касаційному оскарженню.

27. Оскільки Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі №904/902/25, клопотання Скаржника про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень підлягає залишення без розгляду.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Полтавської області від 11.06.2025 та на постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.08.2025 у справі №904/902/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуюча Г. Вронська

Судді Н. Губенко

І. Кондратова