ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2025 року м.Дніпро Справа № 912/3043/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Чус О.В., Іванова О.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційні скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "Гудгрейноіл"

на додаткове рішення Господарського суду Кіровоградської області від 06.03.2025р. (суддя Тимошевська В.В., м. Кропивницький, повний текст додаткового рішення складено 10.03.2025р.) у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Натан Констракшн", м. Бориспіль

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гудгрейноіл", м. Кропивницький

про стягнення 249 807,71 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Натан Констракшн" звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гудгрейноіл" 148 066,40 грн основного боргу, 9 181,88 грн інфляційних, 9 629,05 грн 3% річних та 82 930,38 грн штрафних санкцій, з покладенням на відповідача судових витрат, включаючи витрати на правову допомогу.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 20.02.2025р. у справі № 912/3043/24 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гудгрейноіл" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Натан Констракшн" 148 066,40 грн. основного боргу, 9 181,88 грн. інфляційних, 9 149,04 грн. 3% річних та 66 344,30 грн. штрафних санкцій (пені), а також 2 991,93 грн. судового збору. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

25.02.2025р. ТОВ "Натан Констракшн" подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення з доказами на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, за змістом якої позивач просить стягнути з відповідача 44 000,00 грн витрат на правову допомогу.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Додатковим рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 06.03.2025р. у справі № 912/3043/24 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Натан Констракшн" від 25.02.2025 про ухвалення додаткового рішення у справі №912/3043/25 задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гудгрейноіл" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Натан Констракшн" 38 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги .

Не погодившись з вказаним додатковим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гудгрейноіл" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Натан Констракшн".

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

У скарзі Апелянт посилається на те, що визначений представником Позивача в актах приймання передачі наданих послуг розмір витрат на правову допомогу адвоката не був співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), зокрема витрачені представником Позивача 12 годин на підготовку позову, обсягом наданих адвокатом послуг, виконаних робіт та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Скаржник зазначає, що Позивачем заявлено до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі, що є нерозумним, а необхідність у понесенні таких витрат не обґрунтовується складністю справи. За доводами Апелянта, ціна позову складає 249 807,71 грн., а сума заявлених Позивачем витрат на правову допомогу - 44 000 грн., що становить майже 18 % ціни позову.

Скаржник вказує, що Позивачем визначено вартість однієї години витраченого часу у сумі 2000 грн. У свою чергу, в Актах приймання-передачі наданих послуг зазначено про те, що вартість послуг адвоката за одне засідання становить 5000,00 грн., що не узгоджується із попередніми твердженнями про вартість 1 години роботи.

Додатково Апелянт звертає увагу на твердження Позивача, що метою заявлення саме такого розміру витрат на правову допомогу є створення судової практики для наступних замовників з метою унеможливлення зловживань, пов`язаних із не підписанням актів виконаних робіт в майбутньому, що не відповідає критеріям визначення та розподілу судових витрат, передбаченим процесуальним законодавством та свідчить про намір Позивача отримати додаткові блага за рахунок Відповідача.

Скаржник зауважує, що судом частково задоволені позовні вимоги Позивача та зменшено розмір заявленої до стягнення пені на 20%, а тому вимоги про задоволення витрат на правову допомогу у заявленому (повному) розмірі не відповідатиме критеріям визначення та розподілу судових витрат.

Таким чином, за доводами Апелянта, додаткове рішення Господарського суду Кіровоградської області від 06.03.2025 по справі №912/3043/24 є ухваленим з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідністю висновків суду, встановленим обставинам справи, а тому є таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Натан Констракшн".

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Позивач у відзиві не погоджується із доводами апеляційної скарги та наполягає на тому, що додаткове рішення суду прийняте з повним та всебічних з`ясуванням усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи.

На думку Позивача, не обґрунтованими є посилання Скаржника на неспівмірність витрат на правову допомогу із часом, витраченим адвокатом, оскільки товариством не надано доказів того, що заявлений адвокатом час не відповідає дійсності, а також не наведено належних та допустимих доказів того, що відповідний позов можна було скласти та зібрати до нього докази та досягти їх повноти за швидший час.

При цьому Позивач звертає увагу, що при підготовці позову він описав, врахував та навів контраргументацію на усі заперечення Відповідача проти підписання актів виконаних робіт, а також описав та навів в позові детальний опис та розрахунок понаднормового користування вагонами. Крім того зазначає, що складність справи зумовлена діями та поведінкою самого Відповідача, який не підписав акти виконаних робіт та постійно наводив все нові причини такого непідписання та причин неприйняття робіт, а отже Позивач був змушений наводити суду додаткову аргументацію в підтвердження факту надання послуги та пояснення її вартості та обсягу.

Позивач стверджує, що справа є складною і розмір витрат на правову допомогу відповідає її складності. Посилання Відповідача на те, що розмір витрат відповідає 18% від вартості позовних вимог, жодним чином не впливає на не співмірність витрат, адже у даному випадку має враховуватися саме складність справи.

За доводами Позивача, суд першої інстанції навів детальне обґрунтування відхилення кожного аргументу Відповідача, викладеного у заяви про зменшення витрат, при цьому останній не навів доводів, чому суд першої інстанції був неправий у своїй оцінці його позиції.

Щодо посилань Відповідача на спробу Позивача задовольнити свої потреби за його рахунок, сформувавши судову практику, Позивач зазначив, що це питання судового захисту права і формування його репутації як підприємства.

Стосовно розміру гонорару, то на переконання Позивача, сторони мають право встановлювати окрему ставку гонорару для складення процесуальних документів в почасовій формі, та фіксовану ставку гонорару для представництва в судовому засіданні, із урахуванням необхідності попередньої підготовки до судових засідань, тощо і це не свідчить про неправильність обрахунку розміру правничої допомоги. При цьому зменшення судом суми пені є правом суду, а його реалізація судом не свідчить про неправильність або необґрунтованість позовних вимог, а тому не може впливати на розподіл судових витрат.

Крім того у відзиві йдеться про те, що Відповідач не навів жодного виду витрат, які б не були необхідними у справі, від понесення яких можна було б відмовитися і не вчиняти їх, а також не навів суми витрат, які він вважає співмірними та своїх міркувань з цього приводу, при цьому просить суд часткового задовольнити заяву про стягнення витрат на правову допомогу, не вказуючи частки, в якій він просить задовольнити заяву.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.03.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Чус О.В., Дармін М.О.

Частиною 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.08.2025 відкрито апеляційне провадження у даній справі для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням керівника апарату суду від 30.09.2025р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Дарміна М.О., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених Рішенням зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2025р. №1, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Автоматичною системою документообігу для розгляду апеляційної скарги по справі визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Чус О.В., Іванова О.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.09.2025р., судовою колегією у визначеному складі, апеляційну скаргу прийнято до свого провадження.

7. Встановлені судом обставини справи

Як зазначено вище, Товариство з обмеженою відповідальністю "Натан Констракшн" звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гудгрейноіл" заборгованості в сумі 249 807,71 грн, яка частково задоволена рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 20.02.2025р. у справі № 912/3043/24 .

Згідно попереднього (орієнтованого) розрахунку судових витрат, Позивач зазначив про понесення витрат на професійну правничу допомогу та за змістом прохальної частини позову заявив про подання доказів на підтвердження вказаних витрат після ухвалення рішення суду.

25.02.2025 ТОВ "Натан Констракшн" подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення з доказами на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, за змістом якої Позивач просить стягнути з Відповідача 44 000,00 грн витрат на правову допомогу, які на його думку, є співмірними зі складністю справи.

Відповідач подав клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, в якому просить відмовити у задоволенні заяви ТОВ "Натан Констракшн" про ухвалення додаткового рішення пославшись на те, що : Позивачем заявлено до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі, що є не співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт і значенням справи для сторони, їх розмір є нерозумним, а необхідність у понесенні таких витрат не обґрунтовується складністю справи; представником Позивача зазначено про те, що ним витрачено на підготовку позову 12 годин, що не відповідає складності справи, ціні позову, обсягу матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів; в Актах приймання-передачі наданих послуг зазначено про те, що вартість послуг адвоката за одне засідання становить 5000,00 грн. що не узгоджується із попередніми твердженнями щодо вартості 1 години роботи, яка складає 2000 грн; сума заявлених Позивачем витрат на правову допомогу становить майже 18 % ціни позову; твердження Позивача, що метою заявлення саме такого розміру витрат на правову допомогу є створення судової практики для наступних замовників з метою унеможливлення зловживань, пов`язаних із не підписанням актів виконаних робіт у майбутньому, не відповідає критеріям визначення та розподілу судових витрат, передбаченим процесуальним законодавством та свідчить виключно про намір Позивача отримати додаткові блага за рахунок Відповідача; судом частково задоволено позовні вимоги Позивача та зменшено розмір заявленої до стягнення пені на 20%, а тому вимоги про задоволення витрат на правову допомогу у заявленому (повному) розмірі не відповідатиме критеріям визначення та розподілу судових витрат.

За наслідками розгляду заяви Позивача господарським судом прийнято оскаржуване додаткове рішення, яким заяву ТОВ "Натан Констракшн" задоволено частково та стягнуто з ТОВ "Гудгрейноіл" 38 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Приймаючи додаткове рішення суд, врахувавши належну підготовку представника Позивача до участі в засіданні суду, проявлену обізнаність про фактичні правовідносини сторін, компетентність у виступах та організованість при представництві інтересів Позивача та прийнявши до уваги клопотання Відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, вважав розумною та обґрунтованою сумою вказаних витрат 38 000,00 грн (24 000,00 грн підготовка позовних матеріалів + 5 000,00 грн підготовка відповіді на відзив + 9 000,00 грн представництво інтересів в судовому засіданні).

При цьому суд відхилив твердження Відповідача про те, що внаслідок зменшення пені на 20% стягнення витрат не відповідатиме критеріям визначення і розподілу витрат, оскільки зменшення штрафних санкцій судом не впливає на порядок розподілу судових витрат.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до п.12 ч.3 ст.2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ст. 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що іншими видами правової допомоги - є види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Разом із тим, згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом ( ст. 16 ГПК України ).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої ст. 2 зазначеного Кодексу).

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу ( ст. 124 ГПК України ); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами ( ст. 126 ГПК України ): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ( ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).

За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, за приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Разом з тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Відтак, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Щодо досліджуваної справи, то, як зазначено вище, Позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 44000,00грн.

На підтвердження суми понесених витрат Позивачем до заяви додані копії: ордеру ВН№1440941 від 02.12.2024; актів приймання-передачі наданих послуг 21.02.2025, 31.01.2025, 23.12.2024; договору про надання правової допомоги від 02.12.2024, платіжних інструкцій про оплату за надання правової допомоги (№131 від 20.02.2025, №226 від 21.02.2025, №193 від 13.02.2025)

Матеріали справи свідчать про те, що 02.12.2024 між Адвокатом Нестеровою Ольгою Валеріївною та Товариством з обмеженою відповідальністю "Натан Кнстракшн", укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого сторонами погоджено вартість послуг з розрахунку 2 000,00 грн зі складання процесуальних документів та 5 000,00 грн за представництво в засіданні суду незалежно від тривалості судового засідання.

Згідно з підписаним сторонами Актом прийому-передачі наданих послуг від 23.12.2024, послуги зі складання позову, його подання і збирання доказів зайняли у Адвоката 12 годин , вартість послуги- 24 000,00 грн (12х2000,00 грн).

Також сторонами підписано Акт прийому-передачі наданих послуг від 31.01.2025 та від 31.02.2025, згідно з якими Адвокатом були надані послуги з виготовлення відповіді на відзив, на яку було витрачено 2,30 години , відповідно вартістю 5000,00грн і послуги з представництва інтересів у 3 судових засіданнях , вартістю 15000,00грн (3 х 5 000,00 грн )

З матеріалів справи вбачається, що правничу допомогу у цій справі надано Позивачу адвокатом Нестеровою О.В., на підставі відповідного ордеру.

За практикою Верховного Суду під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.02.2021 у справі № 920/39/20, від 11.11.2021 у справі № 873/137/21, від 23.07.2024 у справі № 910/9544/23.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Проте, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість, покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 11.02.2021 у справі № 920/39/20 .

У постановах від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 11.02.2021 у справі № 920/39/20 Верховний Суд також зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим ( рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04 ).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, свобода сторін у визначенні розміру на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Тобто, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання.

При цьому вирішуючи питання розподілу судових витрат за надання правової допомоги, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи розумність цих витрат.

Крім того, у ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З урахуванням вищезазначених вимог закону, при визначені розміру правничої допомоги суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

У даному випадку, апеляційний господарського суд, проаналізувавши надані Позивачем документи, дійшов висновку, що відображена у них інформація про характер виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) відповідає документам і інформації, які містяться у матеріалах даної справи.

Слід зазначити, що умови Договору про надання правової допомоги спростовують твердження Скаржника щодо невідповідності при розрахунку вартості за представництво в судовому засіданні та вартості за одну годину роботи, оскільки Позивач з адвокатом розмежували такі види послуг (участь в засіданні суду і складання процесуальних документів) та визначили їх різний розрахунок і ціну.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про нерозумність, у даному конкретному випадку, розміру заявлених Позивачем до відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 15 000,00 грн за послугу з представництва інтересів Позивача у судових засіданнях та про зменшення ним суми витрат за цю послугу до 9000,00грн, з розрахунку 3 000,00 грн за кожне засідання.

Отже, з урахуванням обставин справи, доводів викладених у клопотанні Позивача, наданих заявником документів в їх сукупності, прийнявши до уваги заперечення Відповідача щодо розміру витрат Позивача на професійну правничу допомогу, а також з огляду на загальні засади цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності розумності та принцип співмірності судових витрат, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про компенсацію за рахунок Відповідача витрат Позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 38000,00грн, яка є справедливою, співрозмірною та доказово обґрунтованою.

Доводи Скаржника не мають під собою підґрунтя та спростовуються змістом оскаржуваного додаткового рішення.

Стосовно заперечень Відповідача щодо нерозумності заявлених до стягнення з нього витрат на правничу допомогу, то вони були враховані судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного додаткового рішення. Розмір таких витрат було зменшено судом.

Між тим, у більшості, доводи скарги про необґрунтованість та неспівмірність витрат на правничу допомогу зводяться до узагальненого заперечення понесених витрат, тому мають декларативний характер. Докази в обґрунтування цих доводів Скаржником не надані, зокрема, власні розрахунки, які б свідчили про таку необґрунтованість і які він вважає співмірними.

Також, Скаржник не навів витрат, які б не були необхідними у справі, при цьому просить суд частково задовольнити заяву про стягнення витрат на правову допомогу, не вказуючи частки, в якій він просить задовольнити заяву.

Посилання Апелянта на неврахування судом часткового задоволення позову та зменшення пені на 20% при розподіли витрат на правничу допомогу, відхиляються колегією суддів, оскільки приймаючи рішення у відповідному питанні місцевий господарський суд врахував, що реалізація судом дискреційного права на зменшення пені не свідчить про неправильність або необґрунтованість позовних вимог у відповідній частині, а тому не впливє на розподіл судових витрат.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги колегія апеляційного суду вважає необґрунтованими, а додаткове рішення у даній справі таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для його скасування та для задоволення апеляційної скарги відсутні.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

За змістом ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою, Скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а додаткове рішення місцевого господарського суду у даній справі слід залишити без змін.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гудгрейноіл" - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Кіровоградської області від 06.03.2025р. у справі № 912/3043/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя О.Г.Іванова