ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"25" вересня 2025 р. Справа №918/464/25

Господарський суд Рівненської області у складі судді Мовчуна А.І., розглянувши заяву Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" про грошові вимоги до боржника у справі

за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність

Секретар судового засідання: Агаєва Н.Б.

Учасники провадження у судове засідання не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Рівненської області 22.05.2025 звернулася ОСОБА_1 із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи на підставі ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою суду від 26.05.2025 прийнято до розгляду заяву фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Заборонено ОСОБА_1 відчужувати майно. Призначено заяву до слухання у підготовчому засіданні на 12.06.2025.

Ухвалою суду від 12.06.2025 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 . Введено процедуру реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 . Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Заборонено фізичній особі ОСОБА_1 відчужувати майно. Оприлюднено на офіційному веб-сайті оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , текст якого додається. Призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Климук Іванну Володмирівну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 2080 від 12.01.2023). Встановлено керуючому реструктуризацією боржника строк до 12.07.2025 для подачі до Господарського суду Рівненської області відомостей про результати розгляду вимог кредиторів (письмові нормативно-обґрунтовані пояснення по кожному з кредиторів, витяги з державних реєстрів заборон щодо майна боржника, а також, при наявності, письмові заперечення боржника щодо вимог кредиторів), а також доказів повідомлення кредиторів про дату проведення попереднього засідання суду. Зобов`язано керуючого реструктуризацією у строк до 12.07.2025 провести інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість. Встановлено керуючому реструктуризацією боржника строк до 10.09.2025 для підготовки та подання до Господарського суду Рівненської області плану реструктуризації боргів боржника. Визначено дату проведення попереднього судового засідання - 24.07.2025.

17.06.2025 через підсистему "Електронний суд" від Головного управління ДПС у Рівненській області надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

04.07.2025 через підсистему "Електронний суд" від представника Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" надійшла заява з грошовими вимогами до боржника відповідно до якої просить суд визнати грошові вимоги кредитора Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" до боржника ОСОБА_1 , що складаються з суми заборгованості: 3239266,27 грн - зобов`язання боржника за основним боргом (тіло кредиту за рішенням суду) та 687379,97 грн - за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних), що становлять загалом: 3926646,24 грн (всі вимоги конкурсні) та судові витрати по сплаті судового збору за подання заяви з грошовими вимогами у розмірі 4 844,80 грн, та грошові вимоги кредитора включити до реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою суду від 07.07.2025 прийнято заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" з грошовими вимогами до боржника та призначено до розгляду у попередньому засіданні на 24.07.2025.

07.07.2025 через підсистему "Електронний суд" від ОСОБА_2 надійшла заява з грошовими вимогами до боржника.

Ухвалою суду від 09.07.2025 прийнято заяву ОСОБА_2 з грошовими вимогами до боржника та призначено до розгляду у попередньому судовому засіданні на 24.07.2025.

22.07.2025 через підсистему "Електронний суд" від ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

22.07.2025 через підсистему "Електронний суд" від керуючої реструктуризацією Климук І.В. надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 436466279, витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 98368767, акту проведення арбітражним керуючим виявлення, складання опису майна боржника (інвентаризації) та визначення його вартості від 12.07.2025.

23.07.2025 через підсистему "Електронний суд" від керуючої реструктуризацією Климук І.В. надійшов звіт про розгляд заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" з грошовими вимогами до боржника.

23.07.2025 через підсистему "Електронний суд" від керуючої реструктуризацією Климук І.В. надійшов звіт про розгляд заяви ОСОБА_2 з грошовими вимогами до боржника.

Ухвалою суду від 24.07.2025 заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" з грошовими вимогами до боржника задоволено. Визнано вимоги кредитора Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до боржника ОСОБА_1 з включенням їх до реєстру вимог кредиторів у розмірі: 3 926 646,24 грн - друга черга реєстру вимог кредиторів; 4 844,80 грн судового збору - витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність, які відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів. Заяву ОСОБА_2 з грошовими вимогами до боржника задоволено. Визнано вимоги кредитора ОСОБА_2 до боржника ОСОБА_1 з включенням їх до реєстру вимог кредиторів у розмірі: 5 015 140,00 грн - друга черга реєстру вимог кредиторів; 4 844,80 грн судового збору - витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність, які відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів. Зобов`язано керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 07.08.2025. Зобов`язано керуючого реструктуризацією сформувати реєстр вимог кредиторів, оформлений відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства. Зобов`язано керуючого реструктуризацією надати суду до 25.08.2025: реєстр вимог кредиторів боржника; докази організації та проведення зборів кредиторів. Призначено судове засідання, на якому буде розглянуто схвалений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 27.08.2025.

01.08.2025 на електронну пошту суду від Державної митної служби надійшов лист про надання інформації щодо боржника.

11.08.2025 через підсистему "Електронний суд" від ОСОБА_1 надійшло клопотання, у якому просить долучити до матеріалів справи виправлені декларації про майновий стан та доходи за 2022-2025 роки.

26.08.2025 через підсистему "Електронний суд" від керуючого реструктуризацією Климук І.В. надійшло клопотання, у якому просить долучити до матеріалів справи доказ направлення повідомлення про скликання зборів кредиторів, акт про визнання зборів неповноважними, повідомлення про проведення повторних зборів, лист Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" та реєстр вимог кредиторів, а судове засідання відкласти на іншу дату для проведення зборів кредиторів з метою прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

27.08.2025 через підсистему "Електронний суд" від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату.

27.08.2025 до суду від представника Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із здійсненням процедури в ПАТ АБ "Укргазбанк" щодо розгляду та погодження умов проєкту плану реструктуризації.

Ухвалою суду від 27.08.2025 відкладено судове засідання, на якому буде розглянуто схвалений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі, на 18.09.2025.

10.09.2025 через підсистему "Електронний суд" від Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" надійшла заява про грошові вимоги до боржника.

Ухвалою суду від 11.09.2025 заяву Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" про грошові вимоги кредитора до боржника прийнято до розгляду. Розгляд заяви Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" про грошові вимоги кредитора до боржника призначено у судове засідання на 25.09.2025.

18.09.2025 через підсистему "Електронний суд" від керуючого реструктуризацією Климук І.В. надійшло клопотання, у якому просить відкласти судове засідання для можливості внесення змін до реєстру кредиторів та проєкту плану реструктуризації боргів боржника у зв`язку з поданням заяви Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" про грошові вимоги кредитора до боржника. Також просить долучити до матеріалів справи акт про визнання зборів неповноваженими та лист представника АБ "Укргазбанк".

Ухвалою суду від 18.09.2025 продовжено строк процедури реструктуризації боргів боржника до 22.10.2025. Відкладено судове засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 09.10.2025.

25.09.2025 через підсистему "Електронний суд" від керуючої реструктуризацією Климук І.В. надійшов відзив на заяву Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" про грошові вимоги кредитора до боржника та клопотання про розгляд заяви за її відсутності.

25.09.2025 через підсистему "Електронний суд" від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

25.09.2025 через підсистему "Електронний суд" від Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк"надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника.

25.09.2025 до суду від представника Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

В судове засідання 25.09.2025 учасники провадження не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав; кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства, подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Згідно з абз. 1 та абз. 3 ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Як зазначалось вище, офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 було здійснено 12.06.2025 на офіційному вебпорталі судової влади України, тобто, строк на пред`явлення грошових вимог, з урахуванням приписів абз. 1 та абз. 3 ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, тривав до 12.07.2025 включно.

Як було зазначено вище, 10.09.2025 через підсистему "Електронний суд" від Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" надійшла заява про грошові вимоги до боржника.

Таким чином, Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк звернулося до суду з грошовими вимогами поза строком, встановленим ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно з абз. 2, 3 ч. 4 ст. 45 Кодексу з процедур банкрутства вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Абзацом 3 ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства унормовано, що вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів (абз. 4 ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства).

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку та є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів (абз. 5 ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства).

Розглянувши заяву Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, суд зазначає наступне.

28.04.2007 між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (банк) та ОСОБА_3 (позичальник) укладено кредитний договір № 0704/92 (кредитний договір № 0704/92) , за яким останньою отримано кредит у розмірі 29000,00 доларів США на споживчі цілі.

Відповідно до п. 4.1, п. 4.3 кредитного договору № 0704/92 за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п. 1.3, 2.2.3, 2.3.2, 2.3.3, 2.3.6, 2.3.9, 2.4.1, 4.11 цього договору, а також графіку погашення кредиту, відсотків і винагороди, який наведений в додатку № 1 до цього договору, позичальник сплачує відсотки у розмірі 15% річних.

При порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п. 1.3, 2.2.3, 2.3.2, 2.3.3, 2.3.6, 2.3.9, 2.4.1, 4.11 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 32% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит в розмірі, передбаченому умовами договору.

Згідно з п. 1.3 кредитного договору № 0704/92 термін повернення кредиту, відсотків і винагороди відповідно до графіка погашення кредиту (додаток № 1 до цього договору), але не пізніше 25.04.2012.

Однак ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором № 0704/92 не виконала.

Відтак, банк зазначає, що заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором, складає:

- 21370,11 дол. США заборгованість за тілом кредиту (еквівалентно курсу НБУ станом на 10.09.2025 - 878817,99 грн);

- 65860,54 дол. США заборгованість за відсотками (еквівалентно курсу НБУ станом на 10.09.2025 - 2708429,08 грн);

- 14500,00 дол. США пені (еквівалентно курсу НБУ станом на 10.09.2025 - 596293,65 грн).

Приписами ст. 1046 ЦК України (у редакції, чинній станом на дату укладення кредитного договору) унормовано, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України).

За ч. 1, 3 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У силу вимог ч. 1, 6, 7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються зі ст. 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України унормовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2.3. кредитного договору сторони договору передбачили, що банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за договором у повному обсязі шляхом надання повідомлення.

07.11.2008 банк направив позичальнику досудову вимогу про необхідність погашення заборгованості за кредитними договорами від 29.01.2007 № 0701/62 на суму 100000,00 доларів США на строк до 11.01.2012; від 28.04.2007 № 0704/92 на суму 29000,00 доларів США на строк до 25.04.2012; від 12.02.2008 № 0802/46 на суму 60000,00 євро на строк до 11.02.2013, що разом станом на 07.11.2008 складає 25114,40 доларів США та 56389,29 євро, у 7-денний строк з моменту отримання позичальником зазначеного попередження.

Враховуючи усталену судову практику, пред`явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності за вимогами банку про негайне повернення кредиту та платежів за ним.

Отже, після направлення відповідної вимоги настає строк дострокового повернення кредиту та сплати (плати) за кредит.

У матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б встановити дату отримання позичальником вимоги банку про дострокове повернення кредиту.

Водночас посилання на вказану вимогу міститься у постанові Волинського апеляційного суду від 17.08.2021 у справі № 0417/11962/2021, якою було частково задоволено позовну заяву банку та стягнуто з боржника заборгованість за кредитним договором № 0704/92 від 28.04.2007 у розмірі 31872,91 доларів США, яка складається із: 14267,51 доларів США - сальдо по кредиту; 29,94 доларів США - нараховані відсотки; 8635,46 доларів США - прострочена сума кредиту; 6559,10 доларів США - прострочені відсотки; 2343,90 доларів США - пеня.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звертаючись із заявою в межах справи про неплатоспроможність боржниці, банком за вказаним кредитним договором заявлені такі вимоги: 878 817,99 грн - заборгованість за кредитом; 2 708 429,08 грн - заборгованість за процентами (за правомірне та неправомірне користування кредитом); 596 293,65 грн - заборгованість з пені.

Як встановлено судом, доводи керуючої реструктуризацією у відзиві на заяву зводяться до того, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відтак, арбітражна керуюча зазначає про визнання нею вимог банку за відсотками виключно у розмірі, стягнутому Волинським апеляційним судом.

У свою чергу, доводи банку полягають у тому, що банк у цій справі заявляє грошові вимоги за процентами, які нараховані за неправомірне користування кредитними коштами у розмірі відсоткової ставки, визначеної договором, що охоплюється диспозицією ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Так, проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно "користуватися кредитом", натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за "користування кредитом") за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України (вказаних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16).

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (відповідні висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16).

На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

Якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України.

Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).

Загальною ознакою цивільно - правової відповідальності є її компенсаторний характер.

Заходи цивільно - правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою (відповідна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18). При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених ст. 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за "користування кредитом" (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за "користування кредитом", до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Отже, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16).

Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 910/4518/16).

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд, здійснивши тлумачення укладеного між сторонами договору, вважає за необхідне зазначити таке.

За змістом ч. 3, 4 ст. 213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Як зазначалося, за п. 4.3. договору при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п. 1.3, 2.2.3, 2.3.2, 2.3.3, 2.3.6, 2.3.9, 2.4.1, 4.11 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 32% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Зміст вказаного пункту кореспондується із змістом п. 2.2.2. договору, згідно з яким позичальник зобов`язується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п. 2.3.1., 2.3.2., 4.1., 4.2., 4.3., 4.4., 4.11., 4.12. цього договору, а також відповідно до графіка погашення кредиту, відсотків і винагороди, що зазначені в додатку № 1 до цього договору.

Відтак зміст наведених умов свідчить про те, що сторони погодили вказаний розмір відсотків саме за користування кредитом, а не як відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Також суд, аналізуючи умови укладеного між сторонами договору, встановив, що п. 1.3. погоджено, що термін повернення кредиту, відсотків і винагороди відповідно до графіка погашення кредиту (додаток № 1 до цього договору), але не пізніше 25.04.2012; за п. 2.2.3. позичальник зобов`язується сплатити відсотки за користування кредитом в дату сплати відповідно до графіка погашення кредиту, відсотків і винагороди, що зазначені в додатку № 1 до цього договору; а у п. 2.3.9. - при настанні подій, визначених у п. 2.3.3. договору, банк має право стягнути кредит до настання термінів, передбачених п. 1.3. цього договору, у тому числі шляхом провадження стягнення на заставлене майно.

Отже, за умовами договору погашення кредиту мало відбуватися відповідно до графіку погашення кредиту, відсотків і винагороди, що є додатком № 1 до договору, який, у свою чергу, передбачав 60 платежів упродовж майже п`яти років.

Відтак, договором був установлений не тільки кінцевий строк повернення кредиту, а й щомісячні платежі (транші), що мали бути сплачені у строки, визначені графіком, за недотримання яких передбачалося збільшення відсоткової ставки з 15% до 32%, тобто у цьому випадку, вочевидь, йшлося саме про відсотки як плату за кредит, а не про відповідальність у розумінні ст. 625 ЦУ України, як про це стверджує банк.

Про вказане свідчать п. 4.4., 4.9. та 4.10. кредитного договору. Так, за п. 4.4. договору сплата відсотків як користування кредитом, передбачених п. 4.3. договору, здійснюється 06 числа кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання цього договору. За п. 4.10. нарахування відсотків (у тому числі передбачених п. 4.4.) по кредиту здійснюється на дату сплати відсотків відповідно до графіка погашення кредиту, відсотків і винагороди, що є невід`ємним додатком до цього договору. При цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту на фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з кількості днів у році - 360 днів. День сплати в часовий інтервал розрахунку відсотків не включається.

Отже, сторонами для нарахування відсотків в розмірі 32%, встановлених п. 4.3. договору, передбачений порядок нарахування, характерний саме для відсотків за користування кредитом (визначений початковий день нарахування, прямо не пов`язаний із днем порушення зобов`язання, а при розрахунку береться не фактична кількість днів у році, а 360 днів). У свою чергу, право на нарахування процентів річних, визначених ст. 625 ЦК України, за загальним правилом, виникає з наступного дня прострочення виконання грошового зобов`язання, а їх нарахування здійснюється з розрахунку фактичної кількості днів у році (365/366 днів), при цьому сторони не наділені правом на власний розсуд змінювати строк і порядок їх нарахування.

У підсумку, п. 4.9. договору погоджено, що при непогашенні кредиту в термін, встановлений графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, що є невід`ємним додатком до цього договору, а також п. 2.3.3, 4.12 цього договору, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на залишок заборгованість по простроченій сумі кредиту розрахунок відсотків здійснюється відповідно до п. 4.3. цього договору з дня виникнення простроченої заборгованості.

Відтак, нарахування відсотків у збільшеному розміру здійснюється за будь-яке порушення графіку, а не його кінцевого строку, у зв`язку з чим банк на суму простроченого платежу здійснює нарахування 32% річних, при цьому нарахування 15% припиняється, оскільки сторонам не обумовлено іншого (тобто не відбувається одночасного нарахування відсотків як плати за користування кредитом та відсотків як відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України).

Окрім того, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь - якого грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц). Отже, вказана норма застосовна лише до грошових зобов`язань. Натомість, за умовами договору сплата відсотків за користування кредитом в розмірі 32% річних передбачена, зокрема, за такі порушення: неотримання від позичальника згоди на зміну відсоткової ставки за користування кредитом; порушення позичальником цільового використання кредиту; погіршення фінансового стану позичальника; порушення заставодавцями/іпотекодавцями зобов`язань по договорах застави/іпотеки (п. 2.3.3.) тощо, тобто зобов`язань, які до грошових жодного відношення не мають, що виключає можливість застосування до них ст. 625 ЦК України.

Враховуючи викладене, суд, проаналізувавши умови кредитного договору № 0704/92 від 28.04.2007 в частині формулювань умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору тощо, дійшов висновку, що сторони мали на увазі встановити нарахування процентів саме як плати за користування кредитом, а не як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування.

При цьому, як зазначалося, у разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав, у цьому випадку - проти банку)

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні (такі правові висновки також викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі №910/23028/17).

Таким чином, банк використав право вимоги повернення всієї суми по кредитному договору № 0704/92 від 28.04.2007 в розмірі 31 872,91 доларів США на підставі постанови Волинського апеляційного суду від 17.08.2021 у справі № 0417/11962/2012, звернувшись до суду із позовом про стягнення заборгованості з позичальника.

У ч. 2 ст. 45 КУзПБ, зокрема, визначено, що склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Грошові вимоги АТ КБ "Приватбанк" у загальному розмірі 31872,91 доларів США, що по курсу НБУ станом на 10.09.2025 становить 1310731,99 грн, з яких: 14267,51 доларів США сальдо по кредиту, що по курсу НБУ станом на 10.09.2025 становить 586732,80 грн; 29,94 доларів США- нараховані відсотки, що по курсу НБУ станом на 10.09.2025 становить 1231,24 грн; 8635,46 доларів США - прострочена сума кредиту, що по курсу НБУ станом на 10.09.2025 становить 355122,07 грн; 6559,10 доларів США - прострочені відсотки, що по курсу НБУ станом на 10.09.2025 становить 269734,46 грн; 2340,90 доларів США - пеня, що по курсу НБУ станом на 10.09.2025 становить 96266,47 грн підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак зазначені вимоги визнаються судом.

Щодо вимог АТ КБ "Приватбанк" за кредитним договором № 0802/46 від 12.02.2008.

12.02.2008 між ЗАТ КБ "ПриватБанк", як кредитором, та ОСОБА_3 , як позичальником, було укладено кредитний договір № 0802/46 (кредитний договір № 0802/46), за яким останньою було отримано кредит у розмірі 60000,00 євро на споживчі цілі (розділ І договору).

Відповідно до п. 4.1, 4.3 кредитного договору № 0802/46, за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.2, 2.З.З, 2.3.6, 2.3.9, 2.4.1, 4.11 цього договору, а також графіку погашення кредиту, відсотків і винагороди, який наведений в додатку № 1 до даного договору, позичальник сплачує відсотки у розмірі 15% річних.

При порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.2, 2.3.3, 2.3.6, 2.З.9, 2.4.1, 4.11 даного договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі: 30% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за кредитним договором № 0802/46 виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит в розмірі, передбаченому умовами договору.

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору № 0802/46 термін повернення кредиту, відсотків і винагороди відповідно до графіка погашення кредиту (додаток № 1 до даного договору), але не пізніше 11.02.2013.

Пунктом 2.3 кредитного договору сторони договору передбачили, що банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за договором у повному обсязі шляхом надання повідомлення.

07.11.2008 банк направив позичальнику досудову вимогу про необхідність погашення заборгованості за кредитними договорами від 29.01.2007 № 0701/62 на суму 100000,00 доларів США на строк до 11.01.2012; від 28.04.2007 № 0704/92 на суму 29000,00 доларів США на строк до 25.04.2012; від 12.02.2008 № 0802/46 на суму 60000,00 євро на строк до 11.02.2013, що разом станом на 07.11.2008 складає 25114,40 доларів США та 56389,29 євро, у 7-денний строк з моменту отримання позичальником зазначеного попередження.

Однак позичальник отриманих кредитних коштів банку не повернув.

Судом встановлено, що 27.08.2012 АТ КБ "Приватбанк" зверталося з позовом до ПАТ "Акцент-банк", ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову АТ КБ "Приватбанк" посилався на укладення договору № 0802/46 від 12.02.2008, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 60000 євро, зі сплатою за користування нею відсотків у розмірі 15 % в рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 11.02.2013.

Однак в порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду.

Вимоги за вказаним договором були забезпечені порукою на суму 10000 грн шляхом укладання з ПАТ "А-банк" відповідного договору № 167 від 20.10.2010, у зв`язку з чим Банк вважав їх солідарними відповідачами за заявленим до стягнення боргом.

Тому банк просив стягнути із ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 0802/46 від 12.02.2008 у розмірі 116822,69 євро та судовий збір за подання позовної заяви, а з ПАТ "А-банк" та співвідповідача солідарно заборгованість у розмірі 10000 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2012 у справі № 2/0417/6694/2012 відкрито провадження у зазначеній справі.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.09.2012 у справі № 2/0417/6694/2012 позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" 160 485,27 грн заборгованості за кредитним договором і 3 219 грн судового збору. Стягнуто з ПАТ "А-банк" і співвідповідача на користь АТ КБ "Приватбанк" солідарно заборгованість в сумі 10000 грн.

26.03.2018 ОСОБА_1 подано заяву про перегляд заочного рішення суду і заяву про поновлення строку на її подання.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.03.2018 зазначені заяви задоволено. Заочне рішення суду першої інстанції скасовано і призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні.

10.05.2018 ОСОБА_1 були подані клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог до ПАТ "А-банк" та про передачу справи за підсудністю.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2018 справу передано на розгляд до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області, а провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ "А-банк" закрито.

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області ухвалою від 11.07.2018 прийняв до розгляду справу.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05.12.2018 позов АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 29.01.2019 апеляційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" залишено без задоволення, а ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05.12.2018 без змін.

Відповідно до умов договору № 0802/46 від 12.02.2008, боржник отримала кредит в сумі 60 000 Євро зі сплатою за користування нею відсотків у розмірі 15 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 11.02.2013.

Як вбачається з матеріалів справи, керуюча реструктуризацією у поданому відзиві на на заяву про грошові вимоги кредитора до боржника просить застосувати строки позовної давності щодо заборгованості про кредитному договору № 0802/46 від 12.02.2008.

Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У свою чергу згідно з ст. 258 ЦК України спеціальна позовна давність про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується в один рік.

Інститут позовної давності полягає у наданні особі, цивільне право якої порушено, певного строку саме для звернення до суду за захистом цього права, в тому числі за допомогою державного примусу. Перебіг позовної давності обчислюється за загальним правилом від дня, коли особа довідалася (могла довідатись) про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). Залишення ж позову без розгляду є відмовою суду розглянути звернення особи про захист її порушеного права (позов) внаслідок визначених ЦК України недоліків або дій цієї особи. При цьому особа може повторно звернутись до суду з такими ж вимогами.

Відповідно до статті 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Зупинення перебігу позовної давності і припинення - суттєво відрізняються. Перше має тимчасовий характер, коли до строку давності не зараховується час існування визначених законодавством обставин, за наявності яких цей строк не спливає. Натомість переривання позовної давності означає анулювання строку, який сплив до моменту вчинення боржником передбачених законодавством дій щодо визнання боргу або іншого обов`язку.

Тому норма статті 265 ЦК України регулює відносини зупинення перебігу позовної давності в разі залишення позову без розгляду та не регулює відносин переривання або не переривання позовної давності.

Отже строк позовної давності у разі пред`явлення позову, який судом було залишено без розгляду, не переривається. Протилежні висновки є помилковими (постанова ВП ВС від 29.06.2021 у справі № 904/3405/19).

Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Умовами п. 6.8 кредитного договору № 0802/46 сторони погодили збільшення строку позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором та встановили тривалість строку - 5 років.

Відповідно до п. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З урахуванням обставин справи, кінцевий строк на повернення кредитних коштів за кредитним договором №0802/46 від 12.02.2008 настав 27.08.2012 у зв`язку з зверненням банку до суду за захистом порушеного права, тому саме із вказаної дати у нього почався перебіг позовної давності у 5 років, який закінчився 27.08.2017.

У зв`язку з тим, що позов банку судом залишено без розгляду, вказаний строк не переривався і не зупинявся.

Наведене свідчить про те, що Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" з грошовими вимогами до боржника ОСОБА_1 у справі № 918/464/25 звернулось 10.09.2025, тобто після спливу строку позовної давності 27.08.2017.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у визнанні грошових вимог АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0802/46 від 12.02.2008 у зв`язку з заявленням їх після спливу позовної давності.

За змістом ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно - правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства для задоволення вимог кредиторів кошти від продажу майна боржника вносяться на окремий банківський рахунок, відкритий керуючим реалізацією.

Відповідно до ч. 4 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам, які перебувають/перебували у трудових відносинах із боржником, сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Вимоги кожної наступної черги задовольняються за рахунок коштів від продажу майна боржника після повного задоволення вимог попередньої черги, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі недостатності коштів, одержаних від продажу майна банкрута, для повного задоволення всіх вимог однієї черги вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належить кожному кредиторові однієї черги.

За результатами з`ясування обставин, на які кредитор посилався як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд вважає за можливе визнати кредиторські вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" у розмірі 1 212 820,57 грн, які підлягають включенню до другої черги задоволення вимог кредиторів та 96 266,47 грн, які підлягають включенню до третьої черги задоволення вимог кредиторів

Крім того, з огляду на приписи частини 4 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, даний кредитор є конкурсним, однак не має права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства, витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до господарського суду із заявою про грошові вимоги до божника Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк"сплатило судовий збір в розмірі 4844,80 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № ZZ421B2DR6 від 01.09.2025.

Враховуючи вищевикладене, витрати на оплату судового збору заявником в розмірі 4844,80 грн підлягають включенню до витрат пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність, які відшкодовуються в повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Керуючись ст. ст. 45, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" про грошові вимоги до боржника - задоволити частково.

2. Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі:

1 212 820,57 грн - друга черга (без права вирішального голосу на зборах кредиторів);

96 266,47 грн - третя черга (без права вирішального голосу на зборах кредиторів).

3. Включити до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність, витрати на оплату судового збору Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" у розмірі 4844,80 грн, які відшкодовуються в повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

4. В решті вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" - відмовити

5. Зобов`язати керуючу реструктуризацією Климук І.В. включити вимоги кредитора Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили 25.09.2025 та може бути оскаржена протягом десяти днів до Північно - західного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтями 254-259 ГПК України.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя А.І.Мовчун