ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
18.09.2025 Справа №905/712/25
Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.
при секретарі судового засідання Курасові А.В.,
про стягнення 10601725,39 грн, -
за участю представників сторін:
від позивача: Пясецький Д.В. - довіреність, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю;
від відповідача: Степанова О.В. - самопредставництво, -
І. Короткий зміст позовної заяви, заперечень та інших заяв, клопотань учасників справи:
Господарським судом Донецької області через підсистему «Електронний суд» отримано позовну заяву вих.№39/10-283-25 від 14.07.2025 (сформовано в системі «Електронний суд» 14.07.2025) Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ, до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія», м.Бахмут Донецької області, про стягнення 10601725,39 грн, у тому числі:
- основний борг в розмірі 5869559,13 грн за спожитий у жовтні 2020 року квітні 2021 року природний газ, на підставі договору постачання природного газу №20/21-4013-КП-6 від 21.09.2020;
- 3% річних у розмірі 743620,95 грн, нарахованих за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань з оплати природного газу, спожитого у жовтні 2020 року квітні 2021 року, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України;
- інфляційні втрати у розмірі 3988545,31 грн, нараховані за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань з оплати природного газу, спожитого у жовтні 2020 року квітні 2021 року, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на укладання із відповідачем договору постачання природного газу №20/21-4013-КП-6 від 21.09.2020, не виконання у повному обсязі відповідачем своїх зобов`язань з оплати вартості поставленого у жовтні 2020 року - квітні 2021 року природного газу, внаслідок чого виникли підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат за означеними зобов`язаннями.
На підтвердження викладених обставин позивач надав електронні копії: розрахунок штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних нарахувань станом на 31.05.2025; договір №20/21-4013-КП-6 від 21.09.2020 постачання природного газу з додатковими угодами до нього: №1 від 26.10.2020, №2 від 23.11.2020, №3 від 22.12.2020, №4 від 29.01.2021, №5 від 26.02.2021, №6 від 26.03.2021, №7 від 28.04.2021; банківські виписки АБ «Укргазбанк» за 24.05.2021, 25.05.2021, 26.05.2021, 27.05.2021, 28.05.2021; акти приймання-передачі природного газу (на території підконтрольній українській владі): б/н від 31.10.2020, 30.11.2020, 31.12.2020, 31.01.2021, 28.02.2021, 31.03.2021, 30.04.2021.
Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст. 11, 15, 16, 509, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 173, 174, 175, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.8, 9, 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
22.07.2025 зареєстровано клопотання б/н від 22.07.2025 представника відповідача Степанової О.В. про продовження строку подання відзиву, доказів до нього та відкладення підготовчого судового засідання, яке надійшло через підсистему «Електронний суд» (сформовано в системі 22.07.2025). У своєму зверненні відповідач просив: продовжити Товариству з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія»», ідентифікаційний код 34776960, строк, встановлений для подання відзиву на позовну заяву на 14 календарних днів - до 19.08.2025 або на інший строк, достатній для підготовки та подання відзиву, встановлений судом; продовжити Товариству з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія»», ідентифікаційний код 34776960, строк, встановлений для подання доказів на 14 календарних днів- до 19.08.2025 або на інший строк, достатній для підготовки та подання доказів, встановлений судом; відкласти підготовче засідання, призначене на 06.08.2025 на строк, достатній для подання відповідачем відзиву на позовну заяву та доказів до нього, надання позивачем відповіді на відзив на позовну заяву.
11.08.2025 від представника відповідача Степанової О.В. через підсистему «Електронний суд» отримано відзив б/н від 11.08.2025 на позовну заяву (сформовано в системі 11.08.2025). Просить врахувати аргументи, пояснення, та докази, наведені у цьому відзиві під час розгляду позову Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія», м.Бахмут про стягнення заборгованості в сумі 10601725,39 грн; позовну заяву Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія», м.Бахмут про стягнення заборгованості в сумі 10601725,39 грн. в частині вимог про стягнення суми основного боргу в розмірі 5869559,13 грн задовольнити; застосувати до нарахованих позивачем 3% річних у розмірі 743620,95 грн, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань з оплати природного газу, спожитого у жовтні 2020 року квітні 2021 року, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України; та інфляційних втрат у розмірі 3988545,31 грн, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань з оплати природного газу, спожитого у грудні 2020 року квітні 2021 року, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України строк позовної давності; позовну заяву Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія», м.Бахмут в частині вимог про стягнення 3% річних та інфляційних витрат в загальному розмірі 4732166, 26 грн - задовольнити частково; зменшити розмір нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних витрат на 50% відсотків.
Позиція ґрунтується на такому:
- підтверджено укладання договору постачання природного газу №20/21-4013-КП-6 від 21.09.2020 із позивачем;
- відповідач не заперечує та підтверджує споживання природного газу за кількістю та вартістю, згідно зазначених в позовній заяві показників на загальну суму 6769867,69 грн, відповідачем здійснено оплату за спожитий природний газ по оспорюваному договору в розмірі 900308,56 грн, з огляду на що, відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 5869559,13 грн;
- заявлені 3% річних та інфляційна складова боргу складає 4732166,26 грн, що становить 81% від суми основного боргу, означений розмір є неспівмірним та майже дорівнює сумі основного боргу, означений розмір є обтяжливим, непосильним і таким, що порушує баланс між інтересами боржника та кредитора. Звернуто увагу на тривалий період нарахування, визначає настання більш вигідних умов для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання;
- на відповідача було покладено обов`язок безперебійного забезпечення комунальними послугами (теплопостачання) споживачів м.Бахмут, м.Соледар, підприємство було єдиним постачальником теплової енергії споживачам;
- відповідач, окрім часткового виконання умов оспорюваного договору щодо оплати за спожитий природний газ, в цей же період виконував зобов`язання по виконанню договору реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ №152/1/1730-РЗ від 29.10.2019, сума заборгованості складала 9604213,84 грн, термін погашення жовтень 2019- - вересень 2024, яка наразі є погашеною;
- існував мораторій на застосування економічно обґрунтованих тарифів на опалювальні сезони 2020/2021 та 2021/2022, що заблокувало підвищення тарифів, а відтак, відповідач був позбавлений можливості встановлювати економічно обґрунтовані тарифи, які б покривали витрати на природний газ;
- станом на початок оспорюваного періоду, відповідач не отримав від держави компенсацію з різниці в тарифах на суми майже 53000000,00 грн, лише в грудні 2021 стало можливим отримання від держави погашення заборгованості з різниці в тарифах, яка на грудень 2021 року склала понад 70000000,00 грн, станом на початок оспорюваного періоду, підприємство мало збиток, а дебіторська заборгованість споживачів перед підприємством складала 134 млн грн.;
- на сьогоднішній день, заборгованість держави перед відповідачем з різниці в тарифах складає більш ніж 34000000,00 грн, передбачені законодавством кошти не надходять відповідачу з 01.06.2021;
- у травні 2021 року відбулась реформа газового ринку та перехід на іншу модель продажу газу, з огляду на що, компанією, відповідальною за продаж газу стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», з яким в подальшому було укладено договір №4404-НГТ-6 від 10.06.2021, відповідач мав змогу закупити природний газ для цілей опалювального сезону 2021/2022 лише у Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» з огляду на специфіку ринку природного газу;
- договір №4404-НГТ-6 від 10.06.2021 укладений в редакції постачальника без можливості коригування умов щодо строків оплати, договір укладено під впливом тяжкої обставини необхідністю забезпечити початок опалювального сезону;
- відповідачем здійснено оплату за спожитий природний газ згідно договору №4404-НГТ-6 від 10.06.2021 з 2021 по 2024 рік в розмірі 120519651,42 грн;
- грошові кошти відповідача спрямовувались на оплату договору № 4404-НГТ-6 в першу чергу, та на виконання договору реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ №152/1/1730- РЗ від 29.10.2019, а на оплату оспорюваного договору відповідач не мав ресурсу та відповідного фінансування;
- відповідачу законодавчо заборонено нараховувати штрафні та фінансові санкції споживача та відсутність можливості стягнення в примусовому порядку сум заборгованості, в той же час, щодо позивача таких заборон немає;
- звернуто увагу на місцезнаходження підприємства відповідача, функціонування підприємства під обстрілами, внаслідок яких пошкоджено газопровід, офісне приміщення, котельні з виробничим обладнанням та тепловими трасами та багато іншого критичного обладнання, евакуацію населення, відсутність отримання грошових коштів від споживачів;
- звернуто увагу на Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України № №2923-ІХ від 23.02.2023;
- об`єкти майна відповідача внесені до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України;
- не дивлячись на проведення претензійно-судової роботи з боку відповідача, відповідні рішення суду про стягнення заборгованості за оплату отриманої теплової енергії наразі залишаються без виконання;
- господарська діяльність підприємства відповідача є припиненою;
- в діях відповідач щодо несплати заборгованості позивачу відсутній умисел та навмисні дії, заборгованість виникла через обставини, які не залежали від відповідача;
- звернуто увагу на приписи ст. 607 Цивільного кодексу України;
- наведено посилання на лист Торгово-промислової палати №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022;
- вважає наявною можливість зменшення позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат в загальному розмірі 4732166,26 грн на 50% відсотків, наводить посилання на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19).
11.08.2025 від представника позивача, адвоката Пясецького Д.В., через підсистему «Електронний суд» отримано відповідь б/н від 11.08.2025 на відзив (сформовано в системі 11.08.2025).
Із доводами відповідача не погоджується, оскільки:
- вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу, такі не є санкціями, а є способом захисту майнового права та інтересу;
- посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №903/602/24, відповідно до яких, суд не може зменшити розмір інфляційних втрат, а в частині трьох процентів річних, то це є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання, три проценти річних є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником, зменшення процентів річних можливе лише до трьох процентів річних, а відтак, означений розмір процентів не підлягає зменшенню судом;
- клопотання про зменшення 3% річних та інфляційних втрат не підлягає задоволенню;
- щодо позовної давності зазначено, що у відповідності до п.19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024, а після 30.01.2024 перебіг такого строку зупинився і такий стан триває;
- з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі №903/602/24 зазначає, що якщо позовна давність не спливла станом на 02.04.2020, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено до 30.06.2023 на строк дії карантину, надалі до 29.01.2024 на строк дії воєнного стану, а з 30.01.2024 перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану;
- звернуто увагу, що у відповідності до п.9.3 договору, строк позовної давності встановлюється тривалістю у 5 років;
- вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності.
26.08.2025 від представника відповідача Степанової О.В. через підсистему «Електронний суд» отримано заяву б/н від 26.08.2025 про відстрочку виконання судового рішення (сформовано в системі 26.08.2025). Просить прийняти до розгляду заяву про відстрочку виконання рішення суду у справі №905/712/25; долучити до матеріалів справи, у якості доказів, відповідні документи, що додаються до цієї заяви; заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія», м.Бахмут про відстрочку виконання рішення суду у справі № 905/712/25 задовольнити; відстрочити виконання рішення Господарського суду Донецької області у справі № 905/712/25 на 12 місяців з дня ухвалення рішення по справі.
Обґрунтуванням запитуваного строку виконання рішення суду наведено:
- обставини введення військового стану в Україні та розташування підприємства відповідача у м.Бахмуті, яке спочатку було на території активних бойових дій, а з 13.12.2023 є тимчасово окупованим Російською Федерацією;
- звернуто увагу на евакуацію населення міста, релокацію адміністрування господарської діяльності підприємства в м.Дніпро, залишення офісних приміщень, складських приміщень, товарно-матеріальних цінностей, виробничих потужностей в м.Бахмут, руйнування цілісного майнового комплексу та власних виробничих потужностей підприємства;
- відповідач не має можливості здійснювати свою діяльність з виготовлення та постачання теплової енергії на інші території України з причини прив`язаності до території, в той час, як позивач може здійснювати свою діяльність по всій території України;
- господарська діяльність фактично не відбувається з жовтня 2022 року;
- посилається на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.12.2023 у справі №917/1593/22;
- відповідач припинив дію трудових витрат майже з 85% від загальної кількості робітників задля зменшення адміністративних витрат;
- пріоритетом відповідача у платіжній дисципліні є сплата за спожитий природний газ, задля цього були зупинені платежі на користь Бахмутської міської ради по концесійному договору;
- відповідач був єдиними постачальником життєзабезпечуючої послуги з постачання теплової енергії на території м Бахмут, м. Соледар та Бахмутського району Донецької області, яка повинна надаватись безперебійно;
- з 23.05.2022 внаслідок обстрілів та пошкодження магістрального газопроводу, здійснення виготовлення теплової енергії та надання послуг споживачам стало неможливим;
- відповідач отримував доходи виключно від реалізації теплової енергії;
- через активні бойові дії, евакуацію населення, споживачі залишили домівки та не сплачували відповідачу за спожиту теплову енергію;
- звернуто увагу, що в оспорюваний період було неможливим підвищення тарифів, тривале неотримання компенсації з різниці в тарифах, неможливість нараховувати штрафні та фінансові санкції до споживачів, неможливість стягнення в примусовому порядку сум заборгованості;
- розмір заборгованості споживачів перед відповідачем станом на 01.08.2025 перевищує 240000000,00 грн;
- за сукупністю викладених обставин, в діях відповідача щодо несплати позивачу за отриманий природний газ від нього відсутні навмисні дії, та/або умисел. Обставини, які спричинили зупинку господарської діяльності, зупинку отримання від споживачів оплати за вже отриману теплову енергію, що і спричинило заборгованість за спірним договором, ніким чином не залежали від відповідача, відповідач ніяким чином не мав змоги вплинути на їх виникнення або припинення;
- звертає увагу, що по договорам № 152/1/1730-РЗ від 29.10.2019, №4404-НГТ-6 від 10.06.2021 з підприємствами групи Нафтогаз протягом періоду 28.02.2022 01.11.2024 сплачено 32671570,84 грн, що підтверджує добросовісність відповідача (не зважаючи на обставини здійснювались оплати, доки мали на це можливість);
- відповідач внаслідок військової агресії поніс збитки в розмірі більш ніж 385000000,00 грн;
- відповідач здійснив інвестування в модернізацію теплового господарства у розмірі більш ніж 79000000,00 грн з умовою подальшої компенсації, але руйнування виробничих потужностей виключило можливість отримання компенсації за зроблені інвестиції;
- підприємство відповідача є збитковим, примусове стягнення коштів в означеній справі приведе до припинення існування юридичної особи;
- з початку повномасштабного вторгнення підприємство активно шукає шляхи інтеграції в інших містах України, має активи на загальну суму більш ніж 6200000,00 грн, за останній рік відповідачем продано обладнання на 1200000,00 грн, співробітники надають різноманітні послуги для сторонніх організацій, відповідач очікує до кінця бюджетного 2025 року повернення боргу у розмірі 34000000,00 грн;
- відповідач не має на меті звільнення від обов`язку зі сплати боргових зобов`язань за умовами оспорюванного договору, а навпаки здійснює пошук шляхів їх виконання та вживає всі залежні від нього заходи щодо належного виконання договірних умов.
- наведено посилання на численну судову практику Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
28.08.2025 від представника позивача, адвоката Пясецького Д.В., через підсистему «Електронний суд» отримано заперечення №28/08/25 від 28.08.2025 на клопотання про відстрочення виконання рішення суду (сформовано в системі 28.08.2025). Вважає клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду не містить виняткових обставин, які дають можливість відстрочити виконання рішення суду, тому просить відмовити в такій відстрочці. Посилання на знищення виробничих потужностей та окупацію території здійснення господарської діяльності не може слугувати підставою для відстрочення/розстрочення виконання рішення, оскільки п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України передбачає, що обов`язковість судових рішень не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів;
- відповідачем на надано докази щодо відсутності коштів на рахунках, відсутності майна, на яке можливо звернути стягнення чи наявності реальної загрози банкрутства;
- надання відповідачу відстрочки виконання рішення суду призведе до сприяння відповідачу в подальшому порушувати свої зобов`язання за іншими подібними договорами, оскільки надана відстрочка буде істотно порушувати майнові інтереси позивача, внаслідок надзвичайно тривалого перенесення терміну виконання зобов`язання Відповідача у спірних правовідносинах;
- обставини, на які посилається відповідач не є виключними для відстрочення виконання судового рішення, а є лише способом для затягування виконання рішення суду;
- відповідач мав погасити заборгованість у розмірі 5869559,13 грн ще 26.05.2021, проте продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, часу на сплату заборгованості було достатньо, затримка складає понад 4 роки, останній платіж здійснено 28.05.2021;
- позивачем не заявлено до стягнення жодних штрафних санкцій, а сама заборгованість виникла ще за рік до початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації;
- природний газ відповідач використав в період опалювального сезону 2020/2021 років, за який мали вже розрахуватись споживачі;
- звернуто увагу про перебування сторін у рівних умовах, на позивача також впливають обставини бойових дій на території України;
- підприємство позивача має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави, не сплата заборгованості спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для України;
- розмір дебіторської заборгованості постійно зростає, через відсутність платіжної дисципліни з боку споживачів, несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу;
- наведено посилання на судову практику Європейського Суду з прав людини в частині того, що довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи., довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання;
- відповідачем не обґрунтовано строк відстрочення виконання судового рішення, чому обрано саме строк у розмірі 1 року, поряд з тим, що відповідачем вже 4 роки не сплачує спірну заборгованість.
29.08.2025 від представника відповідача Степанової О.В. через підсистему «Електронний суд» отримано додаткові пояснення б/н від 29.08.2025 у справі (сформовано в системі 29.08.2025). Просить врахувати при розгляді справи аргументи зазначені в додаткових поясненнях; заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» про відстрочку виконання рішення суду у справі №905/712/25 задовольнити; відстрочити виконання рішення Господарського суду Донецької області у справі № 905/712/25 на 12 місяців з дня ухвалення рішення по справі. Відповідач критично ставиться до ототожнення позивачем діаметрально різних наслідків діяльності для підприємств позивача та відповідача в правовому режимі військового стану;
- позивач має можливість здійснювати свою діяльність на всій території України, зокрема, в регіонах, які є підконтрольними Україні, масштабувати свою діяльність, в той же час, відповідач позбавлений такої можливості;
- відповідач не може порушити зобов`язання за майбутніми договорами, адже господарська діяльність відповідачем не здійснюється з жовтня 2022 року;
- відповідач не ухиляється від виконання зобов`язань, адже здійснював погашення по іншим договорам з позивачем до листопада 2024 року включно, незважаючи на припинення отримання доходу та зупинення господарської діяльності;
- стосовно заявленого строку розстрочення, то у відповідності до приписів ст.331 Господарського процесуального кодексу України, такий строк не може перевищувати 1 рік;
- відповідач надав документи щодо поточного майнового та фінансового стану підприємства, наявного майна, заборгованості споживачів та бюджету перед відповідачем, та інші докази;
- позивачем не надано доказів, що фінансовий стан позивача є гіршим, ніж у відповідача.
У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, підтримано позицію щодо відстрочення виконання рішення, відповідно до якої висловлено заперечення.
Представник відповідача визнав суму основної заборгованості 5869559,13 грн, заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат у заявленому позивачем розмірі, просив зменшити розмір 3% річних та інфляційних втрат та відстрочити виконання судового рішення.
ІІ. Процесуальні дії суду:
З дотриманням приписів ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, за результатом розподілу автоматизованої системи документообігу Господарського суду Донецької області для розгляду справи №905/712/25 визначено суддю Кротінову О.В.
Ухвалою суду від 21.07.2025 прийнято позовну заяву вих.№39/10-283-25 від 14.07.2025 (сформовано в системі «Електронний суд» 14.07.2025) Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до розгляду та відкрито провадження у справі №905/712/25; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 06.08.2025 о 13:00 год., яке відбудеться у приміщенні суду, зал судового засідання №406; встановлено позивачу надати: відповідно до ст.166 Господарського процесуального кодексу України відповідь на відзив разом із доказами її направлення на адресу відповідача; встановлено відповідачу надати: відповідно до ст.165 Господарського процесуального кодексу України відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову у строк до 05.08.2025, але не пізніше 15 днів з дня повідомлення про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку підготовчого засідання; повідомлено, що участь у підготовчому судовому засіданні можлива для учасників справи в режимі відеоконференції та відбудеться лише за умови наявності об`єктивних обставин, які забезпечать безпеку проведення підготовчого засідання у приміщенні Господарського суду Донецької області; роз`яснено необхідність дотримання приписів ст.197 Господарського процесуального кодексу України при поданні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
19.08.2025 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 03.09.2025 о 14:00 год.
Представники позивача та відповідача про оголошення перерви повідомлені під запис у підготовчому засіданні.
З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про наявність можливості завершити розгляд справи у судовому засіданні 17.09.2025.
У судовому засіданні 17.09.2025 оголошено про перехід до стадії ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті та зазначено час проголошення скороченого судового рішення у цьому судовому засіданні.
ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом:
Згідно з концесійним договором від 24.07.2007, який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» та Бахмутською міською радою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» отримала на 40 років в концесію цілісний майновий комплекс з метою задоволення суспільних потреб населення у сфері надання послуг теплопостачання на території міста Бахмут, міста Соледар та Бахмутського району Донецької області.
Згідно рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №304 від 14.09.2012 (переоформлено рішенням №511 від 31.03.2016), Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» отримало ліцензії на постачання теплової енергії та виробництво теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії), а також на транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами.
21.09.2020 між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» (споживач) укладено договір постачання природного газу №20/21/4013-КП-6 від 21.01.2021, за п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.
Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями (п.1.2 договору).
За цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на митну територію України (п.1.3 договору).
Постачальник передає споживачу у жовтні 2020 квітні 2021 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 1000,735 тис.куб.метрів (один мільйон сімсот тридцять п`ять тис.куб.метрів), в тому числі по місяцях (далі розрахункові періоди) (п.2.1 договору).
Споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п.2.1 цього договору повністю покривають потреби споживача у відповідному розрахунковому періоді для потреб, визначених пунктом 1.2 цього договору. Споживач самостійно визначає обсяги, зазначені у пункті 2.1 цього договору, і несе відповідальність за правильність їх визначення (п.2.2 договору).
Підписанням цього договору споживач дає згоду постачальнику для включення його, де Реєстру споживачів постачальника (надалі - Реєстр або Реєстр споживачів), розміщеного на інформаційній платформі Оператора газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) відповідно до вимог Кодексу ГТС, за умови дотримання споживачем пункту 3.2 цього договору (п.2.3 договору).
Перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися за ініціативою споживача шляхом підписання додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду (в даному випадку й надалі по тексту договору - газовий місяць в значенні Кодексу ГТС). Для цього Споживач зобов`язаний своєчасно надати постачальнику два екземпляри належним чином оформленої додаткової угоди. Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно надавати додаткові угоди на коригування замовлених обсягів за цим договором. (п.2.4 договору).
У разі якщо об`єкти споживача підключені до газорозподільних мереж, розподіл природного газу, який постачається за цим договором, здійснює оператор газорозподільних мереж, а саме: ПАТ «Донецькоблгаз», з яким Споживач уклав відповідний договір (п.2.6 договору).
Постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00 власного видобутку (видобутий на території України) та/або імпортований газ, ввезений на митну територію України Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") - у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ (п. 3.1 договору).
Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу. Споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає виключно той обсяг, який відповідає обсягам газу, які були використані споживачем в той період (періоди), коли споживач був включений постачальником до свого Реєстру, з урахуванням положень пункту 3.3. даного договору. В акті приймання-передачі природного газу, ціна на природний газ має відповідати ціні, зазначеній в Прейскуранті на відповідний період (розміщується на офіційному веб-сайті Постачальника), також має бути врахований тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розділ 4 цього Договору) (п.3.8 договору).
Згідно з п.3.9 договору, споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 7 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом: копію акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних систем; інформацію за підписом уповноваженої особи споживача стосовно обсягів природного газу, використаних виключно в періоді (періодах) розрахункового періоду, коли він був включений до Реєстру споживачів постачальника (відповідно до пункту 3.8 цього Договору), з розбивкою цих обсягів природного газу, за категоріями використання газу (у тому числі згідно з цим Договором). Цю розбивку споживач розраховує самостійно, несе повну відповідальність за достовірність наданої інформації. Зазначена інформація не підлягає перевірці з боку постачальника і приймається постачальником як підтвердження фактично використаних споживачем обсягів газу в розрахунковому періоді; підписані споживачем два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного у розрахунковому періоді природного газу згідно з цим договором і з урахуванням пункту 3.8 цього договору, його фактична ціна та вартість.
Постачальник не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання акта (п.3.10 договору).
Споживач підтверджує, що підписний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий період свідчить про повне виконання постачальником своїх зобов`язань за цим договором в частині постачання природного газу у відповідному розрахунковому періоді (п.3.11 договору).
Ціна (без урахування тарифів на послуги транспортування природного тазу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та розподілу природного газу, а також податки та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється відповідно до вимог Положення (із змінами та доповненнями) та інших нормативно-правових актів і визначається в Прейскуранті на природний газ із ресурсів Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» під час виконання компанією обов`язків постачати природний газ споживачам, які підпадають під дію спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, покладених на компанію відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» (далі - Прейскурант). Прейскурант розміщується на офіційному веб-сайті постачальника. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності).У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства та/або тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, вони є обов`язковими для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін (п.4.1 договору).
Ціна за 1000 куб.м природного газу визначається сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі Прейскуранту. У разі не підписання/несвоєчасного підписання сторонами відповідної додаткової угоди, сторони при оформленні актів приймання-передачі природного газу і визначенні ціни (пункти 3.9-3.10 цього договору) користуються Прейскурантом (п.4.2 договору).
Ціни на природний газ, зазначені в Прейскуранті, є обов`язковими за цим договором з моменту введення їх в дію (з дати, зазначеної у відповідному Прейскуранті). Споживач самостійно відслідковує інформацію щодо цін на відповідний розрахунковий період (місяць постачання) і вважається повідомленим про зміну цін з дати розміщення інформації на веб-сайті Постачальника, але не пізніше дати введення їх в дію, або з дати направлення на електронну адресу споживача (зазначену в розділі 12 цього договору) проекту додаткової угоди, інформаційного повідомлення тощо (п.4.3 договору).
Загальна вартість цього договору дорівнює вартості фактично використаного за цим договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування (п.4.4 договору).
Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу (п.5.1 договору).
Сторони погоджуються, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим. Зміна споживачем призначення платежу здійснюється виключно листом, який надається постачальнику, але в будь-якому випадку не пізніше 10 календарних діб з дня надходження відповідних коштів на рахунок постачальника (п.5.2 договору).
Оплата за природний газ здійснюється таким чином: споживач перераховує кошти за природний газ на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника, відкритий в установі уповноваженого банку, за реквізитами відповідно до розділу 12 Договору; постачальник зараховує кошти, які надійшли від споживача на рахунок із спеціальним режимом використання постачальника, відкритий в установі уповноваженого банку, як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості; кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як оплата за поточний розрахунковий період виключно за умови відсутності заборгованості за цим договором; кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата виключно за умови відсутності заборгованості за цим договором та здійснення повних розрахунків за поточний розрахунковий період; оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника, за реквізитами відповідно до розділу 12 Договору (п.5.3 договору).
У разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору, сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем: у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання; у другу - сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; у третю чергу - погашається основна сума заборгованості за використаний природний газ, компенсація вартості послуг на відключення та відшкодування збитків (п.5.4 договору).
Згідно п.6.2 договору, споживач зобов`язаний прийняти газ в кількості, зазначеній в п.2.1 даного договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.
За невиконання або неналежне виконання договірних зобов?язань за цим договором сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором (п.7.1 договору).
Згідно п.10.3 договору, усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово у формі додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків, зазначених у п.10.4 та 10.5 цього договору.
Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діє в частині постачання природного газу до 30 квітня 2021 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.11.1 договору).
Договір постачання природного газу №20/21-4013-КП-6 від 21.09.2020 підписаний сторонами і скріплений печатками підприємств без зауважень до нього.
26.10.2020 між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» (споживач) укладено додаткову угоду №1 від 26.10.2020 до договору постачання природного газу від 21.09.2020 №20/21-4013-КП-6.
Сторони вирішили доповнити з 01 жовтня 2020 року пункт 4.2 Розділу 4. «Ціна природного газу» цього Договору абзацами у наступній редакції: «Ціна за 1000 куб.м природного тазу з 01 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2020 року (включно) за цим Договором складає 5374,100 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 6 448,920 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.19 №3013 - 124,16 грн. за 1000 куб, м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 148,99 грн. Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 5498,26 грн, за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 6597,91 грн.».
Підписано та скріплено печатками сторін.
23.11.2020 між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» (споживач) укладено додаткову угоду №2 від 23.11.2020 до договору постачання природного газу від 21.09.2020 №20/21-4013-КП-6.
Сторони вирішили доповнити з 01 листопада 2020 року пункт 4.2 Розділу 4. «Ціна природного газу» цього договору абзацами у наступній редакції: «Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 листопада 2020 року по 30 листопада 2020 року (включно) за цим Договором складає 5375,370 гривень, крім того податок на додану вартість (ДВ) - 20%, усього разом з ДВ - 6 450,444 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.19 №3013 - 124,16 грн. за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПІДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 148,99 грн. Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01 листопада 2020 року по 30 листопада 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 5 499,53 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 6599,44 грн ».
Підписано та скріплено печатками сторін.
22.12.2020 між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» (споживач) укладено додаткову угоду №3 від 22.12.2020 до договору постачання природного газу від 21.09.2020 №20/21-4013-КП-6.
Сторони вирішили доповнити з 01 грудня 2020 року пункт 4.2 Розділу 4. «Ціна природного газу» цього Договору абзацами у наступній редакції: «Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року (включно) за цим Договором складає 6103,100 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 7 323,720 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.19 №3013 - 124,16 грн. за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 148,99 грн. Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 6227,26 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 7472,71 грн.».
Підписано та скріплено печатками сторін.
29.01.2021 між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» (споживач) укладено додаткову угоду №4 від 29.01.2021 до договору постачання природного газу від 21.09.2020 №20/21-4013-КП-6.
Сторони вирішили доповнити з 01 січня 2021 року пункт 4.2 Розділу 4. «Ціна природного газу» цього Договору абзацами у наступній редакції: «Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 січня 2021 року по 31 січня 2021 року (включно) за цим Договором складає 7331,45 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 8 797,74 грн. До ціни на природний газ додається тариф не послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.19 №3013 - 124,16 грн. за 1000 куб. м на добу без ПІДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом в ПДВ - 148,99 грн. Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01 січня 2021 року по 31 січня 2021 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 7455,61 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 8946,73 грн.
Підписано та скріплено печатками сторін.
26.02.2021 між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» (споживач) укладено додаткову угоду №5 від 26.02.2021 до договору постачання природного газу від 21.09.2020 №20/21-4013-КП-6.
Сторони вирішили доповнити з 01 лютого 2021 року пункт 4.2 Розділу 4. «Ціна природного газу» цього договору абзацами у наступній редакції: «Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 лютого 2021 року по 28 лютого 2021 року (включно) за цим Договором складає 6841,15 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 8204,38 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.19 №3013 - 124,16 грн. за 1000 куб. м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 148,99 грн. Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01 лютого 2021 року по 28 лютого 2021 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги разом з ПДВ - 8358,37 грн.».
Підписано та скріплено печатками сторін.
26.03.2021 між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» (споживач) укладено додаткову угоду №6 від 26.03.2021 до договору постачання природного газу від 21.09.2020 №20/21-4013-КП-6.
Сторони вирішили викласти пункт 2.5 розділу 2 «Кількість та фізико-хімічні показники природного газу» цього договору у наступній редакції: «У будь-якому випадку підтвердженим обсягом використання природного газу у відповідному розрахунковому періоді за цим Договором є фактично використаний споживачем обсяг природного газу за цим Договором, підтверджений актом приймання-передачі природного газу, оформлений сторонами відповідно до розділу 3 «Порядок та умови передачі природного газу» твого Договору.»
Також сторони погодили доповнити пункт 3.10 Розділу 3. «Порядок та умови передачі природного газу» цього договору абзацом у наступній редакції: «Невідповідність фактично використаних споживачем у відповідному розрахунковому період обсягів природного газу замовленим обсягам, визначеним в пункт 2.1 цього Договору, не є підставою для не оформлення сторонами актів приймання-передачі».
Поряд з цим, сторони визначили доповнити з 01 березня 2021 року пункт 4.2 Розділу 4. «Ціна природного газу» цього договору абзацами у наступній редакції: «Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 березня 2021 року за цим договором складає 6279,77 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 7535,724 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.19 №3013 124,16 грн за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 148,99 грн. Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01 березня 2021 року природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 6403,93 грн. за 1000 куб, м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 7684,72 грн.»
Одночасно, сторони погодили викласти пункт 7.2 Розділу 7. «Відповідальність Сторін» цього Договору у наступній редакції: «У разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 13,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.»
Підписано та скріплено печатками сторін.
28.04.2021 між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» (споживач) укладено додаткову угоду №7 від 28.04.2021 до договору постачання природного газу від 21.09.2020 №20/21-4013-КП-6.
Сторони вирішили доповнити з 01 квітня 2021 року пункт 4.2 Розділу 4. «Ціна природного газу» цього договору абзацами у наступній редакції: «Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 квітня 2021 року по 30 квітня 2021 року (включно) за ним договором складає 6522,360 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 7827,432 грн. До ціни на природний таз додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності) встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.19 №3013 - 124,16 грн. за 1000 куб, м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 148,99 грн. Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01 квітня 2021 року по 30 квітня 2021 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 6647,02 грн. за 1000 куб, м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ- 7976,42 грн»
Підписано та скріплено печатками сторін.
На виконання умов договору постачання природного газу № 20/21-4013-КП-6 від 21.09.2020 протягом жовтня 2020 квітня 2021 позивачем відображено постачання відповідачу природного газу на загальну суму 6769867,69 грн, а саме за актами приймання-передачі природного газу:
Акти приймання-передачі природного газу за жовтень 2020 квітень 2021 підписано та скріплено печатками позивача та відповідача.
Відповідно до виписок Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія по особовому рахунку за 24.05.2021, 25.05.2021, 26.05.2021, 27.05.2021, 28.05.2021 здійснено оплати за договором постачання природного газу №20/21-4013-КП-6 від 21.09.2020, про що свідчить відповідне посилання у призначенні кожного платежу:
24.05.2021 113002,44 грн з призначенням платежу: «за природний газ, з-но дог. №20/21-4013-КП-6 від 21.09.2020…»,
25.05.2021 158000,00 грн з призначенням платежу: «за природний газ, з-но дог. №20/21-4013-КП-6 від 21.09.2020…»,
26.05.2021 382000,00 грн з призначенням платежу: ««за природний газ, з-но дог. №20/21-4013-КП-6 від 21.09.2020…»,
27.05.2021 204000,00 грн з призначенням платежу «за природний газ, з-но дог. №20/21-4013-КП-6 від 21.09.2020…»,
усього сплачено 900308,56 грн.
Згідно представленого розрахунку заборгованості станом на 31.05.2025 вбачається, що відповідачем повністю сплачено за спожитий у жовтні листопаді 2020 року природний газ.
За спожитий у грудні 2020 квітні 2021 року природний газ відповідачем не сплачено у повному обсязі.
Відтак, заборгованість за договором постачання природного газу №20/21-4013-КП-6 від 21.09.2020 складає 5869559,13 грн.
Відповідачем визнано суму основного боргу за договором постачання природного газу №20/21-4013-КП-6 від 21.09.2020 у розмірі 5869559,13 грн.
До матеріалів справи відповідачем долучено зведену відомість нарахувань та оплат по АТ НАК «Нафтогаз України» за період з 01.10.2020 по 31.07.2025 за спожитий природний газ згідно договору №20/21-4013-КП-6 від 21.09.2020, відповідно до якої, спожито природного газу на 6769867,69 грн, оплачено 900308,56 грн.
Підписано та скріплено печаткою відповідача.
Відтак, оплата за переданий газ у грудні 2020 квітні 2021 відповідачем своєчасно та у повному обсязі не здійснена, сума боргу становить 5869559,13 грн, нараховано 3% річних та інфляційні втрати, що зумовило позивача звернутися до суду із розглядуваним позовом з метою захисту своїх прав.
З огляду на несвоєчасний розрахунок відповідача за означеними зобов`язаннями, позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення 3% річних у сумі 743620,95 грн (за зобов`язанням грудня 2020 за період з 26.01.2021 по 31.05.2025, за зобов`язанням січня 2021 за період з 26.02.2021 по 31.05.2025, за зобов`язанням лютого 2021 за період з 26.03.2021 по 31.05.2025, за зобов`язанням березня 2021 за період з 27.04.2021 по 31.05.2025, за зобов`язанням квітня 2021 за період з 26.05.2021 по 31.05.2025) та інфляційні втрати у сумі 3988545,31 грн (за зобов`язанням грудня 2020 за період з 01.02.2021 по 31.05.2025, за зобов`язанням січня 2021 за період з 01.03.2021 по 31.05.2025, за зобов`язанням лютого 2021 за період з 01.04.2021 по 31.05.2025, за зобов`язанням березня 2021 за період з 01.05.2021 по 31.05.2025, за зобов`язанням квітня 2021 за період з 01.06.2021 по 31.05.2025).
Відповідач зазначає про зупинення господарської діяльності за обставин військової агресії Російської Федерації, відсутність умислу в діях відповідача щодо несплати заборгованості, сумлінне виконання зобов`язань по погашенню заборгованості за іншими договорами, наявність заборгованості перед відповідачем з боку споживачів, наявність заборгованості з різниці в тарифах внаслідок мораторію на підвищення тарифів, руйнування майна, яке розташоване за місцем здійснення господарської діяльності, що у сукупності призвело до затримки в погашенні заборгованості за спірним договором. Не погоджується з розміром нарахованих 3% річних та інфляційних витрат, просить зменшити їх на 50%, застосувати строк позовної давності до позовних вимог по стягненню 3% річних та інфляційних витрат, також просить відстрочити виконання рішення по справі №905/712/25 на 12 місяців з дня ухвалення рішення по справі.
Зазначені обставини відповідач підтверджує наступним.
Так, відповідач зазначає про здійснення протягом спірного періоду платежів за іншими договорами, які укладені з Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг».
Матеріали справи містять договір реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ №152/1/1730-РЗ від 29.10.2019, який укладено між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія», відповідно до п.1 якого, кредитор та боржник домовились про реструктуризацію кредиторської заборгованості за спожитий природний газ, використаний боржником для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з опалення та постачання гарячої води, що виникла у боржника перед кредитором станом на 01.07.2016 та не погашено до 31.12.2016 згідно з договором купівлі-продажу (постачання) природного газу №4479/16-БО-6 від 29.01.2016 шляхом розстрочення на 60 календарних місяців без відстрочення її погашення.
Згідно п.3 договору, сума заборгованості, що підлягала реструктуризації складала 9604213,84 грн.
Відповідно до додатку №1 до договору, боржник мав вносити платежі з жовтня 2019 по вересень 2024.
За даними довідки Акціонерного товариства «ПУМБ» №КНА-07.8/156 від 24.02.2025 за період з 29.10.2019 по 30.09.2024 на виконання договору реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ №152/1/1730-РЗ від 29.10.2019 перераховано 4520036,71 грн.
Поряд з цим, згідно інформації Акціонерного товариства «Ощадбанк» від 27.02.2025 про перерахування коштів з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» за період з 29.10.2019 по 30.09.2024, Товариством з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» на виконання договору реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ №152/1/1730-РЗ від 29.10.2019 перераховано 5084177,13 грн.
Матеріали справи містять укладений Товариством з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» договору постачання природного газу №4404-НГТ-6 від 10.06.2021, відповідно до п.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачу природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.
Згідно долученої відповідачем зведеної відомості нарахувань та сплат по ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» за період з 31.10.2021-31.12.2024 за спожитий природний газ згідно договору №4404-НГТ-6 від 10.06.2021, відповідачем за період з 31.10.2021 по 31.12.2024 отримано природного газу на суму 175318848,95 грн, сплаченими є 120519651,42 грн.
За даними Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено наявність у провадженні Господарського суду Донецької області справи №905/108/25, предметом спору у якій є заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» у загальній сумі 54.799.197,53 грн на підставі договору №4404-НГТ-6 від 10.06.2021. Розгляд справи закінчено ухваленням 07.05.2025 рішення, яким сума заборгованості стягнута у повному обсязі, відстрочено виконання рішення Господарського суду Донецької області від 07.05.2025 по справі №905/108/25 на 12 місяців з дня ухвалення рішення.
Відповідачем наведенні посилання на наявність заборгованості з боку держави щодо компенсації різниці в тарифах.
Згідно Меморандуму «Про взаєморозуміння щодо врегулювання проблемних питань у сфері централізованого постачання теплової енергії та постачання гарячої води» від 09.02.2021, який укладено між Кабінетом Міністрів України в особі Міністра розвитку громад та територій України та першого заступника Міністра енергетики України, Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Всеукраїнською асоціацією органів місцевого самоврядування «Асоціація міст України», передбачено недопущення застосування до кінцевих споживачів комунальних послуг (населення) підвищених тарифів на послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії та постачання гарячої води в опалювальному періоді 2020/2021.
Відповідно до Меморандуму «Про взаєморозуміння щодо врегулювання проблемних питань у сфері постачання теплової енергії та постачання гарячої води в опалювальному періоді 2021/2022» від 30.09.2021, який укладено між Кабінетом Міністрів України в особі прем`єр-міністра України, Міністра розвитку громад та територій України та Міністра енергетики України, Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Офісом Президента України, Всеукраїнською асоціацією органів місцевого самоврядування «Асоціація міст України» та Палатою місцевих влад Конгресу місцевих та регіональних влад, передбачено недопущення застосування до кінцевих споживачів комунальних послуг (населення) підвищених тарифів на послуги з централізованого опалення, встановленими уповноваженими органами, розмір яких перевищуватиме розмір тарифів на вказані комунальні послуги, що застосовувалися до відповідних споживачів в кінці опалювального періоду 2020/21.
Відповідачем долучено до матеріалів справи розрахунок обсягу заборгованості з різниці в тарифах за період 2016 1 кв. 2020 на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, які надають населенню теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої ТОВ «Бахмут-Енергія», відповідно до якого, заборгованість з різниці в тарифах перед відповідачем складала 45285705,85 грн.
Одночасно, відповідачем надано розрахунок обсягу заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого постачання гарячої води, що вироблялася, транспортувалася та постачалася установам й організаціями, що фінансується з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, які надають організаціям й установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води за період 2016 1 кв 2020, згідно якого, заборгованість з різниці в тарифах складала 7100657,97 грн.
Окрім цього, відповідачем додано довідку щодо обсягу заборгованості з різниці в тарифах, відповідно до якої, станом на 01.08.2025 заборгованість перед відповідачем складає 34034392,90 грн.
Так, протоколом №1 від 03.11.2022 засідання територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах, вирішено узгодити заборгованість з різниці в тарифах, зокрема, по Товариству з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» у розмірі 27949339,30 грн.
Протоколом №4 від 19.12.2022 засідання територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах, вирішено, узгодити заборгованість з різниці в тарифах, зокрема, по Товариству з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» у розмірі 6085053,60 грн.
Також відповідачем зазначено про наявність заборгованості з боку споживачів теплової енергії.
Відповідачем надано довідку про дебіторську заборгованість за теплову енергію станом на 01.10.2020, з якої вбачається загальна заборгованість перед відповідачем з боку споживачів у розмірі 134292,5 тис.грн., довідку станом на 01.05.2021, з якої вбачається заборгованіст у розмірі 206152727,57 грн, та довідку станом на 01.08.2025, з якої вбачається заборгованість у розмірі 249508825,86 грн.
Також відповідачем до матеріалів справи долучено інформацію про судові провадження Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» по стягненню з споживачів теплової енергії заборгованості на загальну суму 3685958,84 грн включно з витратами по сплаті судового збору.
Для відображення фінансового становища відповідачем надано:
- баланс (звіт про фінансовий стан) станом на 30.06.2020;
- звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 1 півріччя 2020 року;
- фінансова звітність малого підприємства станом на 30.06.2025;
- баланс (звіт про фінансовий стан) станом на 31.12.2024;
- звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2024 рік.
Поряд з цим, відповідачем звернуто увагу на місце розташування підприємства за обставин військової агресії Російської Федерації проти України.
Згідно наказу №71ос від 04.04.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» «Про релокацію ведення господарської діяльності в безпечні регіони України», відповідно до якого, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначено провести релокацію адміністрування господарської діяльності ТОВ «Бахмут-Енергія» в місто Дніпро без зміни в установчих документах; забезпечити збереження інформаційних, документальних, матеріальних активів підприємства необхідних для поточної господарської діяльності ТОВ «Бахмут-Енергія» в тому рахунку комп`ютерної техніки, автотранспорту шляхом переміщення в м.Дніпро; забезпечити збереження іншого майна та активів підприємства шляхом переміщення такого майна та активів в межах міста Бахмут в безпечні укриття; забезпечити організацію ведення адміністрування господарської діяльності ТОВ «Бахмут-Енергія» в м.Дніпро шляхом залучення необхідних для цієї мети ресурсів, в тому рахунку оренди приміщення.
Означений договір разом з додатковими угодами №1 від 09.07.2022, №2 від 01.02.2023, №3 від 21.12.2023, №4 від 17.01.2024, №6 від 06.03.2024, №1 від 29.12.2024 долучено до матеріалів справи.
З листа Управління розвитку міського господарства та капітального будівництва Бахмутської міської ради №01-31/176/49-25 від 19.03.2025, до Реєстру пошкодженого та знищеного майна у 2024 році були внесені пошкоджені/знищені об`єкти, що відповідно до концесійного договору забезпечували надання послуг з централізованого теплопостачання споживачам Бахмутської міської територіальної громади.
Додатком до листа є перелік пошкодженого та знищеного майна.
Відповідачем на підтвердження факту знищення/пошкодження майна підприємства до матеріалів справи долучено витяг з Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України від 05.03.2025.
Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» про рух штатних працівників за період з 24.02.2022 по 01.08.2025, загальна чисельність працівників станом на 24.02.2022 становила 242 особи, в тому числі 4 перебували на службі в Збройних Силах України за контрактом.
Проте, за період з 24.02.2022 по 01.08.2025 припинено трудові договори з 209 особами, прийнято 5 осіб.
Станом на 01.08.2025 загальна чисельність працівника складає 33 особи, мобілізовані в Збройні Сили України 7 осіб, призупинено трудовий договір 8 осіб, простій 1 особа, фактично працюють 17 осіб, з них 10 в режимі неповного робочого дня.
Відповідачем долучено до матеріалів справи довідку Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» про наявність активів, утримуваних для продажу станом на 01.08.2025, відповідно до якої, загальна вартість означених активів складає 6047700,08 грн.
Згідно наданого відповідачем розрахунку збитків ТОВ «Бахмут-Енергія» відповідно до Методики визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності, вартість знищеного майна, що підлягає відшкодуванню становить 763457,13 грн, упущена вигода 10631847,99 грн/рік, балансова вартість дебіторської заборгованості в частині оборотних активів 374599491,32 грн.
Позивачем висловлено заперечення проти клопотання відповідача про зменшення розміру 3% річних та інфляційних витрат та проти клопотання про відстрочення виконання рішення, зазначає, що розмір 3% річних та інфляційних витрат не може бути зменшеним, вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності щодо позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, вказує, що посилання на знищення виробничих потужностей та окупацію території здійснення господарської діяльності не може слугувати підставою для відстрочення виконання рішення, вказано, що обов`язковість судових рішень не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів, вказує про ненадання доказів відсутності коштів на рахунках відповідача чи відсутності майна, на яке можна здійснити стягнення або наявність реальної загрози банкрутства підприємства, зауважено, що відповідач мав вдосталь часу для здійснення розрахунків за спірним договором.
IV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані ним положення законодавства:
Згідно із ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.
За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.
Одночасно, ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Відповідачем визнано факт укладання договору постачання природного газу №20/21-4013-КП-6 від 21.09.2020 зі змінами та доповненнями до нього та наявність заборгованості з оплати спожитого природного газу:
у грудні 2020 загальною вартістю 1497090,60 грн. з ПДВ;
у січні 2021 загальною вартістю 1608300,34 грн. з ПДВ;
у лютому 2021 загальною вартістю 1449049,16 грн. з ПДВ;
у березні 2021 загальною вартістю 1083898,45 грн. з ПДВ;
у квітні 2021 загальною вартістю 231220,58 грн. з ПДВ.
Підстав вважати такі обставини недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом судом не встановлено.
Таким чином спір існує в частині заявлених до стягнення 3% річних в сумі 743620,95 грн та інфляційних втрат у сумі 3988545,31 грн.
З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. ст. 525, 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.оном.
Разом з тим, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).
Відповідно до п. 5.1 договору граничним терміном оплати за фактично переданий природний газ є 25 число (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.
Доказів зміни терміну оплати суду не представлено, з матеріалів справи не вбачається.
Беручи до уваги наведені положення укладеного між сторонами договору, відповідач мав здійснити оплату спожитого природного газу у термін:
за зобов`язанням грудня 2020 не пізніше 25.01.2021;
за зобов`язанням січня 2021 не пізніше 25.02.2021;
за зобов`язанням лютого 2021 не пізніше 25.03.2021;
за зобов`язанням березня 2021 не пізніше 25.04.2021;
за зобов`язанням квітня 2021 не пізніше 25.05.2021.
Проте, в порушення наведених положень Цивільного кодексу України грошове зобов`язання споживача перед постачальником природного газу поставленого у грудні 2020 року квітні 2021 року у загальній сумі 5869559,13 грн у встановлені договором строки, як і на час розгляду справи, не виконано.
Відтак має місце прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у межах спірних правовідносин.
Прострочення відповідачем грошового зобов`язання на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обов`язок сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у сумі 743620,95 грн, нарахованих за зобов`язанням:
грудня 2020 року за період з 26.01.2021 по 31.05.2025,
січня 2021 року за період з 26.02.2021 по 31.05.2025,
лютого 2021 року за період з 26.03.2021 по 31.05.2025,
березня 2021 року за період з 27.04.2021 по 31.05.2025,
квітня 2021 року за період з 26.05.2021 по 31.05.2025
та інфляційні втрати у сумі 3988545,31 грн, нараховані за зобов`язанням:
грудня 2020 року за період з 01.02.2021 по 31.05.2025,
січня 2021 року за період з 01.03.2021 по 31.05.2025,
лютого 2021 року за період з 01.04.2021 по 31.05.2025,
березня 2021 року за період з 01.05.2021 по 31.05.2025,
квітня 2021 року за період з 01.06.2021 по 31.05.2025.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26.03.2025 у справі №905/821/24, з аналізу ст. 254 Цивільного кодексу України вбачається, що вказана норма, зокрема, частини перша-четверта, регулюють закінчення строку, який визначений роками, півроком або кварталом року, місяцями, у півмісяця та тижнями, і лише у випадку, коли останній день строку, закінчення якого визначено частинами першою-четвертою цієї статті, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку, згідно з частиною п`ятою цієї статті, є перший за ним робочий день.
Водночас правила цієї статті не поширюються на договірні правовідносини сторін, коли ними у свободі договору (стаття 627 ЦК) досягнуто домовленості про призначення кінцевої календарної дати виконання зобов`язання за договором, з огляду на норми частини першої статті 530 ЦК, яка визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); статті 629 ЦК, відповідно до якої договір є обов`язковим для виконання сторонами, а також принцип належного виконання зобов`язань, який полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 11.03.2024 у справі №922/1813/23 та від 16.05.2024 у справі №910/7012/23.
У межах розглядуваних правовідносин договором встановлено термін виконання грошового зобов`язання, а отже при визначенні періоду початку та закінчення нарахування 3% річних положення ст. 254 Цивільного кодексу України не підлягають застосуванню.
З урахуванням наведеного, початком періоду прострочення є за зобов`язанням:
грудня 2020 року 26.01.2021;
січня 2021 року 26.02.2021;
лютого 2021 року 26.03.2021;
березня 2021 року 26.04.2021;
квітня 2021 року 26.05.2021.
Поряд з цим, беручи до уваги встановлення початку періоду нарахування за зобов`язанням березня 2021 року з 26.04.2021, заявлений позивачем період нарахування 3% річних у цій частині з 27.04.2021 не суперечить обставинам справи.
У іншому невідповідності періоду нарахування, як і щодо інфляційних втрат, судом не встановлено.
Так, перевіривши розрахунок вимог, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», у межах заявленого позивачем періоду, судом встановлено загальний розмір 3% річних в сумі 743620,96 грн, інфляційних витрат 3988545,34 грн.
Відповідачем заявлено про сплив строків позовної давності для пред`явлення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат і 3% річних.
Дослідив позиції учасників справи з цього питання, суд виходить з наступного.
Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. ст. 257, 258 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, проте, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.
Частиною 4 ст. 267 Цивільного кодексу України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відповідно до ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Аналіз змісту наведених вище норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 Цивільного України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки за загальним правилом (ст. 257 цього Кодексу).
Поряд з цим, ст. 259 Цивільного кодексу України встановлено право учасників правовідносин зміни тривалості позовної давності.
Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.
Як слідує з п. 9.3 договору постачання природного газу №20/21-4013-КП-6 від 21.09.2020 за домовленістю сторін погоджено строк, у межах якого такі можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення інфляційних нарахувань, відсотків річних, і такий становить п`ять років.
Таким чином сторонами вчинено зміну тривалості позовної давності.
Виходячи з приписів ст. 261 Цивільного кодексу України та моменту порушення грошових зобов`язань, строк позовної давності в частині вимог, зокрема, про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України, спливає за зобов`язанням:
грудня 2020 року 26.01.2026;
січня 2021 року 26.02.2026;
лютого 2021 року 26.03.2026;
березня 2021 року 26.04.2026;
квітня 2021 року 26.05.2026.
Тобто строк позовної давності за означеними вимогами є таким, що не сплив по теперішній час та не є обмеженим трьома роками.
Інші твердження сторін у цій частині судом не відзначаються, адже за наведеного не впливають на вказані обставини.
Відтак, відсутні підстави застосування позовної давності до нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.
Щодо зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат на 50%, яке заявлено відповідачем.
З дослідженого розрахунку оспорюваних позовних вимог слідує, що такий здійснено на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України із застосуванням розміру річних 3% та індексу інфляції, розрахованого Державною службою статистики України за відповідний місяць заявленого періоду.
3% річних та інфляційні витрати є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, адже виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Згадані 3% річних та інфляційні витрати за своєю правовою природою не є штрафними санкціями.
Зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3% річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю, тобто не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання.
Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19, постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 23.03.2023 у справі №920/505/22.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі №905/602/24 викладено висновки щодо застосування норм права, відповідно яких конкретизовано правовий висновок, викладений в її постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 (провадження № 12-79гс19) та зазначено, що 3% річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є законодавчо встановленим та мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому розмір процентів річних, який становить 3% річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.
В частині інфляційних втрат дійшли таких висновків: інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, вони входять до складу грошового зобов`язання і виступають способом захисту майнового права та інтересу. Тому, на відміну від процентів річних, суд не може зменшити розмір інфляційних втрат.
Одночасно Верховним Судом у вказаній постанові по справі №905/602/24 відзначено, що суди під час вирішення спорів у подібних правовідносинах мають враховувати саме останній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду.
Отже, інші посилання на практику Верховного Суду відхиляються.
Відтак, у позивача наявні підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат.
З огляду на таке, позовні вимоги в оспорюваній частині підлягають задоволенню, у межах заявлених до стягнення сум, а саме: 3% річних у розмірі 743620,95 грн, інфляційні втрати у розмірі 3988545,31 грн.
Відповідач просив відстрочити виконання рішення Господарського суду Донецької області у даній справі на 12 місяців з дня ухвалення рішення по справі .
Позивач проти відстрочення виконання рішення заперечує.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Таким чином, питання щодо відстрочення виконання судового рішення може бути ухвалено як одночасно з постановленням судового рішення, так і на стадії його виконання.
Діючим законодавством не передбачено переліку обставин, за яких відстрочення може бути надане судом. При цьому, повинно бути враховано ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Таким чином, суд оцінює докази відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх матеріалів справи в їх сукупності, керуючись законом.
Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнять виконання рішення або зроблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття відстрочення виконання рішення норми процесуального законодавства не вимагають. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення тощо.
Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, має бути підтверджена відповідними засобами доказування, повинні бути додані докази щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення (у тому числі неможливість сплати присудженої до стягнення суми, відсутність коштів, неможливість їх зарахування, засоби та план подолання наслідків важкої фінансової ситуації, обґрунтування строку відстрочки).
Окреслені відповідачем обставини зміни строку виконання рішення зводяться до неможливості сплати присудженої до стягнення суми за обставин перебування підприємства у скрутному становищі, зокрема, фінансовому через наслідки, які відповідач зазнає у зв`язку з початком та триванням військової агресії Російської Федерації проти України. Наявність фінансового навантаження, яке є непомірним для підприємства на теперішній час. Поряд з цим вказує на добросовісність виконання ним, як контрагентом, прийнятих зобов`язань. Ступень вини відзначає у залежності від чинників, за які не відповідає та не має впливу. Подоланням наслідків важкої фінансової ситуації вбачає, як активний пошук шляхів інтеграції в інших містах України, наявність активів на загальну суму більш ніж 6200000,00 грн, за останній рік відповідачем продано обладнання на 1200000,00 грн, співробітники надають різноманітні послуги для сторонніх організацій, відповідач очікує до кінця бюджетного 2025 року повернення боргу у розмірі 34000000,00 грн. Строк відстрочки виконання рішення у 12 місяців обґрунтовано як максимально можливий у розумінні приписів Господарського процесуального кодексу України.
Дослідивши доводи сторін поряд із поданими відповідачем документами, суд у даному випадку виходить з такого.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.
У відповідності до ч.1 ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Положеннями ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини допускає, що затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається п.1 ст.6 Конвенції (§24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бакай та інші проти України» від 09.11.2004).
Одночасно держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення у справі «Фуклев проти України»). Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього апарату (рішення у справі «ComiNgersoll S.A.» проти Португалії).
З метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для «потерпілої сторони», 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.
Тобто, у цьому контексті для виправдування затримки виконання рішення суду обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.
Аналіз наведеного вище свідчить про те, що відстрочка виконання рішення суду можлива лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.
Обставини військової агресії Російської Федерації проти України та, відповідно, введення воєнного стану не є абсолютною обставиною, за якою, без достатніх та допустимих доказів реальної неможливості виконання рішення суду, є наявними підстави вчинення запитуваної процесуальної дії.
За оцінкою суду, у даному випадку посилання відповідача на його місцезнаходження, ускладнення його господарської діяльності у зв`язку з початком бойових дій, не можуть бути підставою для покладення фінансового тягаря на позивача, оскільки позивач знаходиться з відповідачем в рівних економічних умовах (правовий режим воєнного стану) і в одній державі, при цьому, як відповідач, так і позивач також об`єктивно зазнав загальновідомих майнових втрат.
Боржником не підтверджено відсутність грошових коштів у боржника у необхідній сумі або її частини, у тому числі через вплив воєнного стану саме на господарську діяльність підприємства відповідача.
Одночасно, відсутність можливості надходжень коштів з інших джерел, як і за рахунок продажу наявного майна у м. Дніпро, не доведено.
Засоби та план подолання наслідків важкої фінансової ситуації не конкретизовано.
Необхідність саме у відстроченні на строк 12 місяців, тобто звільнення від обов`язку сплати на цей строк за рішенням суду, є необґрунтованою.
Відповідач, говорячи про добросовісність виконання зобов`язань за іншими договорами та залежність ступеню вини у несвоєчасному виконанні зобов`язань за договором постачання природного газу №20/21-4013-КП-6 від 21.09.2020, залишає поза увагою тривалість бездіяльності у межах спірних правовідносин, яка становить більш 4 років. Останній платіж на виконання договору постачання природного газу №20/21-4013-КП-6 від 21.09.2020 проведено у травні 2021 року.
На наявність звернень до позивача щодо врегулювання кризової ситуації, про яку говорить відповідач, у межах спірних правовідносин, та недопущення або мінімізації негативних наслідків для обох сторін, або щодо одної, обставини справи не вказують.
Обставини повного розрахунку відповідача за договором № 152/1/1730-РЗ від 29.10.2019 та наявність відстрочення виконання боргового зобов`язання за договором №4404-НГТ-6 від 10.06.2021 строком 12 місяців за рішенням суду вказують на значне зняття фінансового навантаження з відповідача. Таке у своє чергу свідчить на вивільнення можливості здійснення розрахунку за спірними зобов`язаннями, а не виключають виконання рішення.
До того ж, судом звернуто увагу на відзначену відповідачем готовність розрахунку перед позивачем за рахунок продажу наявних активів та очікуваного повернення дебіторської заборгованості.
Так, аналіз у сукупності наведеного, у спірному випадку, не дає підстав дійти висновку про виправданість та ефективність організації системи виконання рішення у справі №905/712/25 шляхом надання запитуваного відстрочення.
Інші доводи не спростовують викладеного.
V. Висновки суду:
З огляду на встановлені обставини справи та мотиви з яких виходить суд, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу є обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню у сумі 5869559,13 грн.
Позовні вимоги в частині стягнення 3% річних, інфляційних втрат підлягають задоволенню у межах сум заявлених позовних вимог.
Беручи до уваги викладене у розділі ІV даного судового рішення, враховуючи майнове право і інтерес позивача, таке зумовлює висновок про відмову у відстроченні виконання рішення суду у справі №905/712/25.
Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 7, абз. 2 ч. 3 ст. 12, ст. ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 239, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
ВИРІШИВ:
1.Позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ, до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія», м.Бахмут Донецької області, про стягнення 10601725,39 грн, з яких: основний борг в розмірі 5869559,13 грн, 3% річних у розмірі 743620,95 грн, інфляційні втрати у розмірі 3988545,31 грн, задовольнити.
3.Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду у справі №905/712/25.
4.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
5.У судовому засіданні 18.09.2025 проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення.
6.Згідно з ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.
7.Повний текст рішення складено 02.10.2025 (з урахуванням строку підготовки проекту документа та робочого часу).

Суддя О.В. Кротінова