УХВАЛА

24 вересня 2025 року

м. Київ

cправа № 908/6167/15 (908/3709/23)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковський О.В. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я.

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.06.2025

у справі № 908/6167/15 (908/3709/23)

за позовом позивача-1 - ОСОБА_1 ,

позивача-2 - ОСОБА_2 ,

позивача-3 - ОСОБА_3 ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа»,

треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачів:

- ОСОБА_4 ,

- ОСОБА_5 ,

- ОСОБА_6 ,

- ОСОБА_7 ,

- ОСОБА_8 ,

- ОСОБА_9 ,

- ОСОБА_10 ,

- Обслуговуючий кооператив «Будівельно-житловий кооператив «Зірковий Запоріжжя»,

- ОСОБА_11 ,

- ОСОБА_12 ,

- ОСОБА_13 ,

треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача:

- ОСОБА_14 ,

- ОСОБА_15 ,

про зобов`язання занести відомості про об`єкти незавершеного будівництва до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва,

в межах справи № 908/6167/15

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа»

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися до Господарського суду Запорізької області з позовом про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа» зареєструвати відомості про об`єкт незавершеного будівництва до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Господарський суд Запорізької області рішенням від 17.07.2024 позов у справі № 908/6167/15 (908/3709/23) задовольнив, зобов`язавши Товариство з обмеженою відповідальністю «Константа» здійснити у Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва державну реєстрацію відомостей про такі об`єкти незавершеного будівництва:

- багатоквартирний житловий будинок, що будується в житловому комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташований по АДРЕСА_1 ;

- багатоквартирний житловий будинок, що будується в житловому комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташований по АДРЕСА_2 , в кварталі поміж АДРЕСА_3 .

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.06.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа» на рішення Господарського суду Запорізької області від 17.07.2024 у справі № 908/6167/15 (908/3709/23) задоволено, рішення Господарського суду Запорізької області від 17.07.2024 у справі № 908/6167/15 (908/3709/23) скасовано, відмовлено в задоволенні позову у справі № 908/6167/15 (908/3709/23).

16.07.2025 представником позивача адвокатом Скримою В.А. подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.06.2025 в порядку статей 286-288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Ухвалою Верховного Суду від 06.08.2025 касаційну скаргу залишено без руху у відповідності з положенням статті 292 Господарського процесуального кодексу України, надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали шляхом уточнення від кого подана касаційна скарга та надання касаційної скарги в новій редакції або пояснень із урахуванням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, з огляду на предмет касаційного оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 03.09.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.06.2025 у справі № 908/6167/15 (908/3709/23) повернуто скаржнику, у зв`язку з неусуненням недоліків касаційної скарги у строк вказаних в ухвалі від 06.08.2025.

09.09.2025 ОСОБА_1 подав до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.06.2025 в порядку статей 286-288 ГПК України з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

18.09.2025 від ОСОБА_15 та ОСОБА_14 надійшли заперечення проти відкриття касаційного провадження, які мотивовані тим, що касатором не пройдений процесуальний фільтр, передбачений п. 3 ч.2 ст. 287 ГПК України для відкриття касаційного провадження та підстави пропуску строку для подання касаційної скарги є неповажними.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

З огляду на приписи п. 5 частини другої статті 290 ГПК України, скаржник повідомляє, що судові рішення прийняті внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

При поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України скаржник повинен чітко зазначити норму права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

Лише посилання скаржника, як на підставу для відкриття касаційного провадження, на порушення норм процесуального та матеріального права, які, на думку скаржника, неправильно чи з порушенням застосовано судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення, не можна вважати таким, що відповідає вимогам пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України.

Водночас Верховний Суд не наділений повноваженнями за скаржника доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які сам заявник скарги не викладав у тексті касаційної скарги, оскільки вказане свідчитиме про порушення Судом принципу змагальності сторін.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з підстав, визначених пунктом 3 частини 2 статті 287ГПК України.

На обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зазначив наступне:

-судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема норми Закону України «Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому», зокрема застосована частина друга статті 21 Закону замість наступних норм: - частини 1 ст. Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», -п.9, абз.4 п. 71, абз. 2 п.72 Порідку ведення Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, абз.2 п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майна та їх обтяжень».

Наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування вищевказаних норм відносно зобов`язання забудовника вносити відомості до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, право на виконання будівельних робіт щодо яких набуте після набрання чинності Законом України «Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому».

Верховний Суд зауважує, що при поданні касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України касаційна скарга має містити зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.11.2020 у справі № 904/3807/19.

Разом з тим, касаційна скарга ОСОБА_1 такому критерію не відповідає, оскільки скаржником не обґрунтувано у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися, до того ж скаржник не обґрунтував необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми.

При цьому слід враховувати, що Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями за скаржника доповнювати касаційну скаргу міркуваннями та обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, яких не виклав сам заявник. В іншому випадку вказане б призвело до порушення таких принципів цивільного процесу, як змагальності та диспозитивності.

Враховуючи викладене, касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог, встановлених пунктом 5 частини 2 статті 290 цього Кодексу, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, частиною 1 статті 288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 288 ГПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення, строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частини 4 статті 293 цього Кодексу.

Постанова суду апеляційної інстанції ухвалена 04.06.2025, повний текст постанови складено 25.06.2025, отже останнім днем касаційного оскарження вказаної постанови було 15.07.2025. Проте, касаційна скарга подана скаржником 09.09.2025, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити пропущений строк на касаційне оскарження постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.06.2025 у справі № 908/6167/15 (908/3709/23) посилаючись на те, що скаржником вже подавалась касаційна скарга на зазначене судове рішення до Верховного Суду 16.07.2025, водночас Верховним Судом 06.08.2025 залишено без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 19.08.2025 через систему "Електронний суд" від представника ОСОБА_1 адвоката Скрими В.А. надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про усунення недоліків касаційної скарги, однак 04.09.2025 ухвалою Верховного Суду повернуто касаційну скаргу ОСОБА_1 . Скаржник вказує, що 18.08.2025 по місту Запоріжжя був нанесений ракетний удар, зокрема по критичній інфраструктурі, через що були відключення електропостачання.

Частиною першою статті 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Таким чином, для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, не залежали від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення стороною у справі процесуальних дій, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Суд зазначає, що клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Ухвала Верховного Суду від 04.09.2025 про повернення касаційної скарги ОСОБА_1 була доставлена до електронного кабінету Електронного Суду скаржника та його представника 08.09.2025 о 13:30.

09.09.2025 при повторному зверненні скаржником не було усунуто обставини, які стали підставою для залишення без руху, а потім повернення касаційної скарги при зверненні з нею до Верховного Суду вперше 16.07.2025.

Ухвалою Верховного Суду від 06.08.2025, касаційну скаргу залишено без руху у відповідності з положенням статті 292 Господарського процесуального кодексу України, надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали шляхом уточнення від кого подана касаційна скарга та надання касаційної скарги в новій редакції або пояснень із урахуванням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, з огляду на предмет касаційного оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 04.09.2025 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.06.2025 у справі № 908/6167/15 (908/3709/23), касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.06.2025 у справі № 908/6167/15 (908/3709/23) повернуто скаржнику на підставі статті 174 та частини 5 статті 292 ГПК України, оскільки вимоги процесуального закону щодо змісту касаційної скарги, викладені у пункті 5 частини другої статті 290 та частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України скаржником у встановлені строки виконані не були, а отже відсутні підстави вважати, що недоліки касаційної скарги були усунуті.

Звернення з касаційною скаргою є суб`єктивною дією скаржника, який зацікавлений у касаційному перегляді судового рішення та залежить від його волевиявлення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 13.03.2018 у справі "Кузнецов та інші проти Росії" Суд підкреслив, що особи, які оскаржують рішення поза межами наданих законом строків, мають діяти з достатнім поспіхом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (частина друга статті 114 ГПК України).

Сам факт повернення первісно поданої касаційної скарги не є тією обставиною, яка свідчить про поважність пропуску строку на касаційне оскарження.

При повторному зверненні з цією касаційною скаргою скаржник також не обґрунтовує підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 287 цього Кодексу, у спосіб, визначений процесуальним законом.

Отже, оскільки скаржник вже звертався з касаційною скаргою на вказане судове рішення, проте касаційна скарга була подана з порушенням вимог на її подання, встановлених процесуальним законодавством, то вказані обставини свідчать про невжиття скаржником всіх необхідних заходів для дотримання вимог процесуального законодавства, встановлених для звернення з касаційною скаргою в межах передбаченого законом строку.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Водночас, Верховний Суд зазначає, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків, у тому числі на касаційне оскарження судових рішень. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного суду від 10.11.2022 у справі № 990/115/22).

Обставини, про які зазначає скаржник, а саме - воєнний стан, обстріли міста Запоріжжя, тривалі повітряні тривоги, самі по собі не є такими, що об`єктивно унеможливлювали у розумний за даних обставин строк усунути недоліки вперше поданої касаційної скарги.

Частиною четвертою статті 13 ГПК України унормовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження не наведено достатнього обґрунтування поважності причин пропуску такого строку, а також не зазначено об`єктивних та непереборних обставин, що стали причиною його пропуску, у зв`язку з чим колегія суддів визнає наведені підстави неповажними.

Фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенцї про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 292 ГПК України:

- Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

- Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.

- Розгляд заяви особи про поновлення строку на касаційне оскарження здійснюється колегією суддів суду касаційної інстанції, склад якої визначений в порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.06.2025 у справі № 908/6167/15 (908/3709/23) підлягає залишенню без руху також на підставі частини 3 статті 292 ГПК України із наданням скаржнику строку для усунення зазначених недоліків шляхом наведення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження та подання суду належних доказів поважності причини пропуску строку на касаційне оскарження.

Таким чином, Скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме:

-- обґрунтувати належним чином визначену підставу касаційного оскарження (п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України), на якій подається касаційна скарга;

- надати суду клопотання/заяву про поновлення строку на касаційне оскарження з підстав, які відмінні від тих що зазначені у раніше поданому клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 290 ГПК України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.06.2025 у справі № 908/6167/15 (908/3709/23) залишити без руху.

2. Надати строк на усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Васьковський

Судді В.Г. Пєсков

В.Я. Погребняк