ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2025 р. Справа№ 911/455/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання : Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився, про дату місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

від відповідача: Дигас О.П. (в залі суду);

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Джі Ес Оф Фуд Технолоджі»

на рішення Господарського суду Київської області від 03.12.2024, повний текст рішення складено 30.12.2024

у справі № 911/455/24 (суддя Конюх О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Джі Ес Оф Фуд Технолоджі»

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Птахофабрика «Васильківська»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛТК Електрум»

2) Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі»

3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія»

про стягнення 4 264 580,32 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Товариство з обмеженою відповідальністю «Джі Ес Оф Фуд Технолоджі», м. Київ 20.02.2024 звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Птахофабрика «Васильківська», с. Зелений Бір Васильківського району, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача:

1 946 937,84 грн основного боргу за договором №20200306-ФД від 06.03.2020 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги;

646 924,39 грн втрат від інфляції, нарахованих за сукупний період січень 2022 року - грудень 2023 року;

1 670 718,09 грн пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ відповідно до п.4.2 Договору, нарахованої за сукупний період 01.01.2022 - 08.02.2024.

Позов обґрунтованим тим, що 06.03.2020 між ТОВ «Джі Ес Оф Фуд Технолоджі» та ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська» був укладений договір №20200306-ФД про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, за умовами якого позикодавець надає позичальнику безвідсоткову поворотну фінансову допомогу, а позичальник приймає її та зобов`язується повернути її у порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.12.2024 у справі № 911/455/24 у позові Товариству з обмеженою відповідальністю «Джі Ес Оф Фуд Технолоджі» у справі № 911/455/24 відмовлено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джі Ес Оф Фуд Технолоджі» на користь Приватного акціонерного товариства «Птахофабрика "Васильківська» 19 689,28 грн витрат на оплату судової експертизи, 26 000,00 грн витрат на професійну правову допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Київської області від 03.12.2024 у справі № 911/455/24, Товариство з обмеженою відповідальністю «Джі Ес Оф Фуд Технолоджі» звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу; відкрити апеляційне провадження із розгляду вказаної апеляційної скарги; скасувати рішення Господарського суду Київської області від 03.12.2024 у справі № 911/455/24 повністю, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

На думку скаржника, суд першої інстанції помилково зробив наступний висновок: «представлений суду договір № 20200306-ФД про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 06.03.2020 є неукладеним, а зобов`язання на умовах, визначених вказаним договором, між сторонами не виникли.», а також не врахував (не дослідив) в повній мірі, що спростовують дані помилкові висновки суду. Суд посилаючись на описку в додатковій угоді та те, що підпис первісним керівником відповідача зроблений іншою особою зробив висновок, що договір є неукладеним, однак суд не врахував презумпцію правомірності правочину.

Скаржник зазначає, що ним здійснювались оплати за електроенергію замість відповідача відповідно до договору на рахунки компаній електропостачальників, обставини щодо надходження коштів жодною стороною не оспорюються та є підтвердженими, однак, суд першої інстанції не врахував, що відповідач отримував протягом всього часу податковий кредит, що підтверджує дійсність операцій. Відповідач не відмовлявся отримувати податковий кредит, що свідчить про те, що відповідач отримував певне благо, а саме податковий кредит, який за показами відповідача належить позивачу.

Скаржник вказує на те, що відповідачем самостійно повернуто частину коштів, вказавши в призначеннях платежу реквізити договору, невиконання якого стало підставою для даної судової справи.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказав на те, що суть спору полягає в тому, що позивач, надавши суду завідомо підроблений договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 20200306-ФД від 06.03.2020 (далі - договір БПФД), який сторонами ніколи не укладався та не виконувався, звернувся з позовними вимогами про стягнення з відповідача неіснуючої заборгованості, інфляційних втрат та пені. У позові позивач безпідставно стверджував, що 06.03.2020 між колишнім директором відповідача ОСОБА_1 та директором позивача ОСОБА_3 було укладено договір БПФД №20200306-ФД, відповідно до п. 2.1 та п. 2.4 якого позивач мав надати відповідачу позику у розмірі «до 2 900 000,00 грн.» шляхом сплати цих коштів на рахунки компаній, які постачали електроенергію відповідачу, за усними заявками відповідача. Позивач до позову долучив платіжні інструкції, які не підтверджують укладення договору БПФД та не містять жодної згадки про нього, та стверджував, що він протягом 2020-2021 років надав відповідачу позику у сумі 1 946 937,84 грн у вигляді оплати за використану відповідачем електроенергію на рахунки постачальників електроенергії, а відповідач нібито зобов`язався повернути вказані кошти позивачу до 31.12.2021 року та нібито визнав існування заборгованості, що підтверджується наданим позивачем до суду Актом звірки взаєморозрахунків від 31.12.2021, підписаний вже іншим директором відповідача, ОСОБА_2 . Однак у ході судового розгляду у суді першої інстанції за наслідками проведеної судової почеркознавчої експертизи експертами КНДІСЕ було з`ясовано, що підпис на наданому позивачем до суду договорі БПФД № 20200306-ФД від 06.03.2020 не належить колишньому директору відповідача ОСОБА_1 , а був зроблений іншою особою з метою унаслідувати підпис ОСОБА_1 . Більше того, експертом встановлено, що для нанесення підпису була використана методика попередньої технічної підготовки шляхом нанесення підпису графітним олівцем з подальшим його затиранням, який також виконано не ОСОБА_1 , з наступним нанесенням поверх нього підпису синьою ручкою. Тобто підпис від імені ОСОБА_1 було підроблено. Вказане свідчить про те, що позивач з метою неправомірного заволодіння коштами Відповідача надав до суду завідомо підроблений ним договір БПФД №20200306-ФД від 06.03.2020р. з метою введення суду в оману та створення хибного уявлення про факт укладення договору БПФД між сторонами та існування заборгованості за таким договором.

Також відповідач зазначає про те, що відповідач не здійснює виробничу діяльність з 2018 року, а лише здає в оренду власні приміщення. А тому відповідач не міг фізично спожити та взагалі не потребував у своїй діяльності заявлених позивачем обсягів електроенергії. Також представником відповідача долучено до відзиву на позовну заяву відомості з відкритих джерел інформації про річні доходи відповідача та позивача, зокрема, за 2020 рік, де вбачається, що дохід відповідача становив 3 млн. грн, а дохід позивача - 30 млн. грн. Таким чином, навіть припущення про те, що Відповідач споживав електроенергії на суму власного річного доходу є нераціональним та не витримує критики.

Відповідач вважає аргумент щодо правомірності договору №20200306-ФД від 06.03.2020р. як правочину неконструктивним та нераціональним, оскільки Договір №20200306-ФД від 06.03.2020р. ніколи не укладався та не виконувався, сторони ніколи не погоджувати істотних чи будь-яких інших умов вказаного договору, ніколи не брали один на одного зобов`язань за вказаним договором, тобто правовідносин не виникло, а правочин не відбувся. А тому є абсурдом стверджувати, що правочин, який не відбувся, є правомірним. Не може братися до уваги наведена позивачем у апеляційній скарзі практика Верховного Суду у справах про недійсність правочинів, зокрема постанова ВП ВС від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 та постанова КЦС ВС від 28.07.2021 у справі №759/24061/19, оскільки абсолютно різними є правові категорії неукладених і недійсних правочинів (у т.ч. договорів) та відповідні правовідносини, та вони мають абсолютно різні наслідки, а тому наведена позивачем судова практика Верховного Суду не є такою, що склалася у подібних правовідносинах та, враховуючи ч. 4 ст. 236 ГПК України, не повинна була враховуватись судом першої інстанції при ухваленні рішення.

Надані Позивачем платіжні інструкції не доводять укладення Договору БПФД №20200306-ФД від 06.03.2020р. та не доводять виконання позивачем умов цього договору, оскільки не містять посилання на вказаний договір, а, навпаки, у призначенні платежу містять посилання на договори з постачання електроенергії між енергопостачальниками та відповідачем. Тому ці платіжні інструкції не є належними доказами у справі, оскільки не відносяться до обставин, викладених у позові.

Відсутність підпису уповноваженої особи відповідача ОСОБА_1 на договорі позики, що було встановлено висновком експерта КНДІСЕ від 04.09.2024 №5925/24-32, є істотною обставиною, яка підтверджує відсутність волі Відповідача на укладення вказаного договору та повністю спростовує викладені у позові обставини щодо неналежного виконання договору відповідачем, оскільки не міг неналежно виконуватись договір, який не був вчинений (неукладений договір).

Відповідач не заперечує, що позивач вносив оплату за використану електроенергію на рахунки енергопостачальників. Однак ці кошти не були позикою (безвідсотковою поворотною фінансовою допомогою), а були оплатою позивача за використану ним же самим електроенергію у процесі виробництва продукції на експорт в орендованому у відповідача виробничому приміщенні площею 2400 м2.

Також у відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача повідомив, що попередній розрахунок судових витрат відповідача на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції становить 21 000,00 грн за підготовку та подання відзиву на апеляційну скаргу та участь в одному судовому засіданні по справі. Відповідні документи на підтвердження понесених або таких, що будуть понесені, судових витрат будуть наданні до апеляційного суду у передбаченому ГПК України порядку.

Узагальнені доводи відповіді на відзив на апеляційну скаргу

Позивач вказує на те, що за домовленістю між позивачем та відповідачем, позивач сплачував послуги з постачання електроенергії за відповідача з умовою повернення сплачених коштів.

Факт передання позичальнику грошових коштів підтверджується їх зарахуванням на рахунок постачальників електроенергії - ТОВ «ЛТК Електрум», ПАТ «Київські регіональні електромережі», ТОВ "Київська обласна енергопостачальна компанія» ПАТ ДТЕК «Київські регіональні електромережі» та ПрАТ "Київобленерго" (правонаступником якого є також ДТЕК). Зарахування відбулось на рахунки постачальників, з призначенням платежу - за ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська» за розподіл електроенергії (т.то за отримання послуг ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська». Факт визнання заборгованості відповідачем перед позивачем підтверджується актом звірки за підписом керівників позивача та відповідача. Згідно акту звірки заборгованість ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська» станом на 31.12.2021 становила 2 838 937 грн 84 коп. Крім того, відповідач частково почав повертати заборгованість згідно з Актом звірки, а саме: грошові кошти в сумі 89 2000 грн відповідач зареєстрував податкові накладні за фактом прийняття послуг від постачальників.

Узагальнені доводи заперечення (на відповідь на відзив на апеляційну скаргу

Відповідач вважає, що поданий представником Позивача документ під назвою «Відповідь на відзив на апеляційну скаргу» за своїм змістом не є відповіддю на відзив, оскільки усупереч ст. 166 ГПК України не містить пояснень, міркувань і аргументів щодо наведених Відповідачем у відзиві заперечень та мотивів їх відхилення. А тому не є заявою по суті справи та не має братися судом до уваги.

Відповідач вказує на те, що Позивач і сам наводить положення закону, які передбачають, що кошти мають бути передані платнику податку, а не третім особам. А тому не може бути поворотної фінансової допомоги (позики) там, де кошти фактично не передавались позичальнику (платнику податків), тому твердження представника Позивача щодо факту передання позики шляхом її зарахування на рахунки третіх осіб є абсурдним та суперечить положенням Цивільного кодексу України та Податкового кодексу України.

Також відповідач зазначає, що висновком експерта встановлено, що підпис від імені директора Відповідача ОСОБА_1 на Договорі БПФД №20200306-ФД було підроблено, тобто такий договір реально не укладався сторонами. А тому додаткова угода №1 до договору, якого ніколи не вчинялось, та яка була підписана шляхом введення в оману нового директора Відповідача ОСОБА_2 посадовими особами Позивача щодо підписання його попередником Договору БПФД №20200306-ФД, не може породжувати правовідносин, яких ніколи не було. Відповідач не визнає факт існування заборгованості. Оскільки Акт звірки, який хоч і був підписаний новим директором ОСОБА_2 після введення його в оману посадовими особами Позивача, проте не може сам по собі за відсутності первинних бухгалтерських документів підтверджувати існування заборгованості. Аналогічна позиція викладена у постанові КГС ВС від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

Щодо часткового перерахування коштів відповідачем позивачу нібито на виконання Договору БПФД №20200306-ФД, то такі кошти були сплачені помилково, оскільки посадові особи Позивача ввели нового керівника відповідача ОСОБА_2 в оману щодо факту існування Договору БПФД №20200306-ФД та виникнення заборгованості за таким договором. Ці кошти є безпідставно сплаченими коштами у розумінні ст. 1212 Цивільного кодексу України та будуть повертатись відповідачем шляхом подання відповідного позову до суду.

Явка учасників справи та позиції учасників справи

Представник відповідача у судовому засіданні 26.08.2025 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду Київської області від 03.12.2024 у справі № 911/455/24 залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання 26.08.2025 не з`явились, про дату, місце та час судового засідання повідомлені належним чином.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 911/455/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Джі Ес Оф Фуд Технолоджі» на рішення Господарського суду Київської області від 03.12.2024 у справі № 911/455/24 - залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, надати до Північного апеляційного господарського суду:

- докази сплати (доплати) судового збору у розмірі 19 190,62 грн

06.02.2025 від скаржника (через систему «Електронний суд») надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано платіжну інструкцію № 0.0..1 від 05.02.2025, що свідчить про сплату судового збору у розмірі 19 190,62 грн.

Враховуючи усунення скаржником недоліків апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд, визнав подані матеріали достатніми для відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Джі Ес Оф Фуд Технолоджі» на рішення Господарського суду Київської області від 03.12.2024 у справі № 911/455/24. Призначено справу № 910/6423/24 до розгляду у судовому засіданні 11.03.2025.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Гаврилюка О.М. який є суддею-доповідачем, розгляд справи призначений на 11.03.2025 не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2025 призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Джі Ес Оф Фуд Технолоджі» на рішення Господарського суду Київської області від 03.12.2024 у справі № 911/455/24 на 15.04.2025.

На підставі ст. 202, 216 ГПК України, ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2025 та 13.05.2025 оголошувались перерви у розгляді справи № 911/455/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Джі Ес Оф Фуд Технолоджі» на рішення Господарського суду Київської області від 03.12.2024 до 13.05.2025 та до 01.07.2025, відповідно.

15.04.2025 (через «Електронний суд») від Товариства з обмеженою відповідальністю «Джі Ес Оф Фуд Технолоджі» про визнання доказу недопустимим.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Джі Ес Оф Фуд Технолоджі» про визнання доказу недопустимим залишено без розгляду.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Гаврилюка О.М., який є суддею-доповідачем, та перебуванням судді Ткаченка Б.О. у відпустці, розгляд справи призначений на 01.07.2025 не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2025 призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Джі Ес Оф Фуд Технолоджі» на рішення Господарського суду Київської області від 03.12.2024 у справі № 911/455/24 на 26.08.2025.

26.08.2025 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із поганим самопочуттям адвоката.

Колегія суддів апеляційної інстанції, розглянувши подане клопотання, дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки керівник позивача не був позбавленим права направити у судове засідання іншого представника або представляти інтереси позивача особисто.

Крім того, згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення поданого (повторно) клопотання про відкладення розгляду справи.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає про те, що якщо позивач вважав, що його позиція може бути додатково обґрунтована, він не був позбавлений права направити свої аргументи разом із клопотанням у письмових заявах.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 911/455/24 розглядалась протягом розумного строку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надано копії платіжних інструкцій, відповідно до яких останній здійснював оплату на користь ПрАТ «Київобленерго» грошових коштів із призначенням платежу «Оплата за ПрАТ «Птахофабрика Васильківська» за розподіл енергії згідно рахунків», а саме:

від 13.03.2020 №982 на суму 398,94 грн (згідно рахунку НОМЕР_1 від 29.02.2020 за 02.2020);

від 27.03.2020 №1010 на суму 51 250,00 грн (згідно рахунку НОМЕР_1 за 03.2020);

від 27.03.2020 №1009 на суму 2600,00 грн (згідно рахунку НОМЕР_1 за 03.2020);

від 02.04.2020 №1021 на суму 50,00 грн (за перет.реактив.енергії зг.рах НОМЕР_1 за 03.2020);

від 01.09.2020 №1605 на суму 6200,00 грн (за перет.реактив.енергії за жовтень зг.рах НОМЕР_2 від 31.08.2020);

Також до матеріалів справи додано копії платіжних інструкцій, відповідно до яких позивач ТОВ «Джі Ес Оф Фуд Технолоджі» здійснював оплату на користь ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» грошових коштів із призначенням платежу «Оплата за ПрАТ «Птахофабрика Васильківська» згідно рахунків», а саме:

від 08.10.2020 №1747 на суму 50 330,00 грн (за розподіл ел.енергії жовтень зг.рах. НОМЕР_3 від 30.09.2020);

від 08.10.2020 № 1746 на суму 3 500,00 грн (за перет.реактив.енергії за листопад зг.рах. НОМЕР_4 від 30.09.2020);

від 27.10.2020 № 1816 на суму 43 000,00 грн (за розподіл ел.енергії за листопад зг.рах. НОМЕР_3 від 30.09.2020);

від 27.11.2020 № 1951 на суму 35 000,00 грн (за розподіл ел.енергії за грудень зг.рах. НОМЕР_5 від 30.11.2020);

від 29.12.2020 № 1986 на суму 87 100,00 грн ( за розподіл ел.енергії за січень 2021 зг.рах. НОМЕР_5 від 30.11.2020);

від 03.02.2021 № 51 на суму 5 000,00 грн (за перет.реактив.енергії за 01.2021 зг.рах. НОМЕР_6 від 31.01.2021);

від 04.02.2021 № 57 на суму 9 100,00 грн (за перет.реактив.енергії за 02/2021 зг.рах.НОМЕР_8 від 31.12.2020);

від 26.02.2021 № 95 на суму 4 600,00 грн (за перет.реактив.енергії за 03/2021 зг.рах.НОМЕР_7 від 31.01.2021);

від 26.02.2021 № 96 на суму 57 000,00 грн (за розподіл ел.енергії за 03/2021 зг.рах.НОМЕР_9 від 31.01.2021);

від 10.08.2021 № 462 на суму 6 111,92 грн (за перет.реактив.енергії за 07/2021 зг.рах.НОМЕР_10 від 31.07.2021);

від 10.08.2021 № 463 на суму 11,61 грн (зг.рах. НОМЕР_14 від 31.07.2021);

від 10.08.2021 №465 на суму 7 872,30 грн (за перет.реактив.енергії за 09/2021 зг.рах. НОМЕР_10 від 31.07.2021);

від 06.09.2021 №493 на суму 1 831,61 грн (за перет.реактив.енергії за 08/2021 зг.рах. НОМЕР_11 від 31.08.2021);

від 12.10.2021 №519 на суму 5 040,95 грн (за перет.реактив.енергії за 09/2021 зг.рах.НОМЕР_12 від 30.09.2021);

від 12.10.2021 №520 на суму 12,73 грн (зг.рах. НОМЕР_15 від 30.09.2021);

від 12.10.2021 №521 на суму 7 917,75 грн (за перет.реактив.енергії за 10/2021 зг.рах НОМЕР_13 від 31.08.2021);

від 30.11.2021 №534 на суму 6049,94 грн (за перет.реактив.енергії за 12/2021 зг.рах. НОМЕР_16 від 31.10.2021);

від 09.12.2021 №535 на суму 1609,44 грн (за перет.реактив.енергії за 11/2021 зг.рах.НОМЕР_18 від 30.11.2021);

від 09.12.2021 №536 на суму 8,79 грн (зг.рах.№06 від 30.11.2021);

від 16.12.2021 №538 на суму 5308,86 грн (за перет.реактив.енергії за 01/2022 зг.рах. НОМЕР_17 від 30.11.2021);

У листі від 07.08.2023 № 08/100/7470 ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» повідомило, що на його рахунок від ТОВ «Джі Ес Оф Фуд Технолоджі» надійшли кошти, які були зараховані на о/р ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська»; за інформацією, наявною у товаристві, звернень щодо неналежного платника зі сторони ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська» не надходило.

До матеріалів справи додано копії платіжних інструкцій, відповідно до яких позивач ТОВ «Джі Ес Оф Фуд Технолоджі» здійснював оплату на користь ТОВ «Київська обласна ЕК» грошових коштів із призначенням платежу «Оплата за ПрАТ «Птахофабрика Васильківська», а саме:

від 06.03.2020 №975 на суму 99 900,00 грн (по рах.НОМЕР_19 за лютий 2020);

від 06.03.2020 №974 на суму 9600,00 грн (по рах.НОМЕР_19 за лютий 2020);

від 09.04.2020 №1037 на суму 122 000,00 грн (по рах.НОМЕР_19 за березень 2020);

від 04.08.2020 №1497 на суму 105 000,00 грн (по рах.НОМЕР_20 за липень 2020);

від 07.09.2020 №1617 на суму 95 000,00 грн (по рах.НОМЕР_20 за серпень 2020);

від 07.09.2020 №1618 на суму 31 500,00 грн (по рах.НОМЕР_20 за серпень 2020);

від 07.09.2020 №1619 на суму 2 900,00 грн (по рах.НОМЕР_20 за серпень 2020);

від 06.10.2020 №1743 на суму 88 500,00 грн (по рах.НОМЕР_21 за вересень 2020);

від 27.10.2020 №1815 на суму 150 000,00 грн (за жовтень 2020 по рах.НОМЕР_22 від 30.09.2020);

від 16.11.2020 №1896 на суму 230 000,00 грн (за 11/2020 по рах.НОМЕР_22 від 30.09.2020, Договір 420012441);

від 03.02.2021 №50 на суму 90 000,00 грн (за 01/2021 по рах.НОМЕР_23 від 31.01.2021, Договір 420012441);

від 05.03.2021 №106 на суму 60 000,00 грн (за 02/2021 по рах.НОМЕР_24 від 28.02.2021, Договір 420012441);

від 09.03.2021 №108 на суму 61 000,00 грн (за 02/2021 по рах.НОМЕР_24 від 28.02.2021, Договір 420012441);

від 24.03.2021 №164 на суму 141 000,00 грн (за 03/2021 по рах.НОМЕР_23 від 31.01.2021, Договір 420012441);

від 19.04.2021 №244 на суму 47336,52 грн (за 03/2021 по рах.НОМЕР_25 від 31.03.2021, Договір 420012441);

У листі від 31.07.2023 №2546 ТОВ «Київська обласна ЕК» повідомила, що від ТОВ «Джі Ес Оф Фуд Технолоджі» надійшли кошти в сумі 1 495 736,52 грн, які були зараховані як оплата вартості спожитої електроенергії за Договором про постачання електричної енергії споживачу №420012441, укладений з ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська», яка не зверталась стосовно неналежного виконання ТОВ «Джі Ес Оф Фуд Технолоджі» договірних зобов`язань щодо оплати останнім рахунків за спожиту електроенергію.

Так, між ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська», як споживачем та ТОВ «ЛТК Електрум», як постачальником, укладено Договір про постачання електроенергії у спосіб підписання Заяви-приєднання №290/03/21 від 15.03.2021, за умовами якого за адресою об`єкта Київська область, Васильківський район, с. Зелений Бір, вул. Тараса Шевченка 19 постачальником здійснювалось постачання електроенергії споживачу у період з квітня 2021 року, на умовах оплати 100% від спожитого обсягу до 10 числа після місяця споживання (пункт 4). Договір укладено строком до 31.12.2021 з можливістю автоматичного продовження на кожен наступний рік (пункт 11).

До матеріалів справи додано копії платіжних інструкцій, відповідно до яких позивач ТОВ «Джі Ес Оф Фуд Технолоджі» здійснював оплату на користь ТОВ «ЛТК Електрум» грошових коштів із призначенням платежу «Оплата за ПрАТ «Птахофабрика Васильківська» за енергію згідно договору №290/03/21 від 15.03.2021», а саме:

від 14.07.2021 №424 на суму 150 000,00 грн. (за червень згідно рахунку від 09.07.2021);

від 15.07.2021 №426 на суму 39 000,00 грн. (за червень згідно рахунку від 09.07.2021);

від 15.07.2021 №427 на суму 3 715,69 грн. (за червень згідно рахунку від 09.07.2021);

від 10.08.2021 №466 на суму 150 000,00 грн. (за липень згідно рахунку від 09.08.2021);

від 13.08.2021 №467 на суму 60 947,40 грн. (за липень згідно рахунку від 09.08.2021);

від 13.09.2021 №500 на суму 200 000,00 грн. ( за серпень згідно рахунку від 08.09.2021);

від 14.09.2021 №501 на суму 34 418,85 грн. (за серпень згідно рахунку від 08.09.2021);

від 12.10.2021 №518 на суму 238 214,53 грн. (за вересень згідно рахунку від 10.10.2021);

від 09.12.2021 №537 на суму 70 000,00 грн. (за листопад згідно рахунку від 08.12.2021).

У листі від 04.08.2023 №324 ТОВ «ЛТК Електрум» повідомило, що на його рахунок надійшли грошові кошти у розмірі 946 296,47 грн від ТОВ «Джі Ес Оф Фуд Технолоджі», які були зараховані у рахунок оплати постачання електроенергії до ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська» згідно із договором № 290/03/21 від 15.03.2021, яка не зверталась до ТОВ «ЛТК Електрум» з приводу неналежного платника.

Факт перерахування позивачем коштів третім особам, які ними були зараховані у рахунок зобов`язань ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська» з оплати за договорами, укладеними із третіми особами, учасниками справи визнається і не є спірним.

Так, до матеріалів справи позивачем додано копію договору №20200306-ФД про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 06.03.2020 між позикодавцем ТОВ «Джі Ес Оф Фуд Технолоджі» та позичальником ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська», відповідно до якого поворотна фінансова допомога надається у сумі 2 900 000,00 грн. без ПДВ (2.1) на безоплатній основі (2.2) шляхом сплати за електричну енергію, реактивну енергію та розподіл електричної енергії за позичальника на рахунки компаній, що здійснюють надання електроенергії позичальнику у відповідному періоді (2.3). Податковий кредит з ПДВ від постачальника електроенергії за відповідні розрахунки отримує позичальник, позикодавець є лише платником послуг за позичальника перед компаніями постачальниками електроенергії, реактивної енергії та розподілу енергії та відповідно податковий кредит не отримує (2.4).

Поворотна допомога належить до повернення за усною вимогою позикодавця протягом 15 днів, але не пізніше 31.12.2021 шляхом перерахування на рахунок позикодавця (3.1). Позикодавець має право вимагати дострокового повернення наданої поворотної допомоги, письмово попередивши про це позичальника за 15 робочих днів (3.3).

У випадку несвоєчасного повернення позичальник сплачує позикодавцю суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції а також штрафні санкції у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення (4.2).

У розділі 7 вказаного Договору (місцезнаходження, банківські реквізити та підписи сторін) зазначено підписантів: від імені позикодавця ТОВ «Джі Ес Оф Фуд Технолоджі» - директор ОСОБА_3 , від імені позичальника ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська» - директор ОСОБА_1 .

Позивач твердить, що сплата коштів на рахунки третіх осіб в загальній сумі 2 838 937,84 грн. була наданням позики відповідачу на виконання Договору №20200306-ФД від 06.03.2020, та просить суд стягнути кошти наданої позики на умовах, визначених у вказаному договорі.

Також до матеріалів справи додано Додаткову угоду №1 від 13.11.2020, у якій вказано, що у зв`язку із зміною керівника позичальника пункт 8 «Реквізити і підписи сторін» викладено у новій редакції. Додаткова угода №1 від 13.11.2020 від позикодавця підписана директором ОСОБА_3, а від позичальника - директором ОСОБА_2 .

В подальшому сторонами складено Акт звірки взаєморозрахунків, відповідно до якого станом на 31.12.2021 за позичальником рахується заборгованість за договором поворотної фінансової допомоги в розмірі 2 838 937,84 грн. Акт від позикодавця підписаний директором ОСОБА_3, від позичальника - директором ОСОБА_2 .

До матеріалів справи додано копії платіжних інструкцій, за якими відповідач перерахував позивачу кошти із призначенням платежу «Повернення ПФД згідно договору 20200306-ФД від 06.03.2020 без ПДВ), а саме: від 20.01.2022 № 10 на суму 85 000,00 грн; № 11 на суму 75 000,00 грн.; №13 на суму 105 000,00 грн.; №14 на суму 97 000,00 грн.; №15 на суму 73000,00 грн.; №16 на суму 15 000,00 грн.; №17 на суму 76 000,00 грн.; №18 на суму 85 000,00 грн.; №19 на суму 65 000,00 грн.; №20 на суму 74 000,00 грн.; №21 на суму 50 000,00 грн.; від 07.02.2022 №38 на суму 42 000,00 грн.; №39 на суму 46 000,00 грн.; №40 на суму 4 000,00 грн.

Позивач твердить, що звертався до відповідача із претензією від 28.07.2023 №280723-1, у якій просив оплатити всю суму боргу з урахуванням індексу інфляції та штрафних санкцій в загальному розмірі 3 874 465,88 грн у семиденний термін з дня отримання цієї вимоги. Матеріали справи містять відповідь від 09.08.2023 №09/08/23-1/ВП на претензію, у якій відповідач твердить про те, що у ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська» відсутній договір №20200306-ФД від 06.03.2020 і будь-які додатки до цього договору. Відтак відповідач просить надати належним чином завірену копію договору та завірені копії всіх без виключення додатків, які укладались на виконання зазначеного договору.

Позивач зазначає, що направив відповідачу повторну претензію від 04.12.2023 №041223-1 на суму 3 874 465,88 грн., до якої було додано копію договору, додаткової угоди №1 та Акту звірки взаєморозрахунків. Матеріали справи містять відповідь на претензію від 12.01.2024 №12/01/24-1/ВП, у якій відповідач твердить, що у наданій копії договору №20200306-ФД від 06.03.2020 відсутній обов`язковий реквізит, а саме підпис керівника ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська» ОСОБА_1, що свідчить про відсутність волевиявлення керівника на укладення вищевказаного договору. Відповідач робить висновок про те, що договір від 06.03.2020 не укладався, тому вважається недійсним, так само, як і всі додатки до договору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними у оскаржуваному рішенні, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до ст. 528 ЦК України виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

У разі невиконання або неналежного виконання обов`язку боржника іншою особою цей обов`язок боржник повинен виконати сам.

Інша особа може задовольнити вимогу кредитора без згоди боржника у разі небезпеки втратити право на майно боржника (право оренди, право застави тощо) внаслідок звернення кредитором стягнення на це майно. У цьому разі до іншої особи переходять права кредитора у зобов`язанні і застосовуються положення статей 512 - 519 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України не містять визначення поняття поворотної фінансової допомоги.

Зміст вказаного поняття наведено в п.п. 14.1.257 Податкового кодексу України, за яким поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Разом з цим, за своїм правовим характером вказані правовідносини відносяться до договору позики, який підпадає під правове регулювання статей 1046-1050 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ч. 2 зазначеної ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом наведених норм договір позики належить до реальних договорів, тому для висновку про те, що договір позики є укладеним, необхідна наявність обох фактів - укладення договору у письмовій формі у спосіб підписання уповноваженими особами та передання грошей.

Як вбачається із матеріалів справи, у висновку експертів за результатами проведення комісійної судової почеркознавчої експертизи від 04.09.2024 №5925/24-32 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 , що міститься в графі «позичальник» на другому аркуші договору №20200306-ФД про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 06.03.2020, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. При виконанні даного підпису застосовується технічний прийом, а саме відтворення підпису шляхом олівцевої підготовки. Штрихи підпису, нанесені графітним олівцем, в подальшому були частково видалені та обведені кульковою ручкою.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність факту підписання уповноваженою особою ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська» договору №20200306-ФД про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 06.03.2020, а перерахунок позивачем коштів на рахунки третіх осіб не свідчить про факт передання грошей позикодавцем позичальнику.

Щодо додаткової угоди № 1 від 13.11.2020 до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, вона підписана належною особою - директором ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська» ОСОБА_2 , водночас, сама по собі додаткова угода №1 не є укладеним між сторонами договором позики, з урахуванням встановленого факту не підписання уповноваженою особою відповідача договору № 20200306-ФД від 06.03.2020, позаяк не містить жодних умов по суті зобов`язання, а лише змінює прізвище та ініціали керівника та підписанта ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська».

При цьому, колегія суддів враховує те, що у тексті додаткової угоди вказано, що у зв`язку із зміною керівника позичальника, сторони викладають у новій редакції пункт 8 «Реквізити і підписи сторін», натомість, такий пункт 8 у представленому договорі № 20200306-ФД від 06.03.2020 відсутній, водночас у наданому позивачем договорі міститься розділ 7 «Місцезнаходження, банківські реквізити та підписи сторін».

Враховуючи викладене, з огляду на встановлені обставини та матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду про відхилення твердження позивача про те, що Додаткова угода №1 від 13.11.2020 свідчить про укладення та/або наступне схвалення договору №20200306-ФД про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 06.03.2020 на викладених у ньому умовах.

З урахуванням того, що акт звіряння може бути доказом на підтвердження обставин, зокрема, наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб, колегія суддів відхиляє посилання позивача на Акт звірки взаєморозрахунків, як на документ, який свідчить про укладеність договору та визнання відповідачем боргу в сумі 2 838 937,84 грн, оскільки в даному випадку дані в Акті звірки первинними документами не підтверджені, а за змістом відповідей відповідача на претензії від 09.08.2023 №09/08/23-1/ВП та від 12.01.2024 №12/01/24-1/ВП вбачається відсутність факту визнання боргу саме на підставі договору №20200306-ФД про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 06.03.2020.

Безпідставними також є посилання на те, що за господарськими операціями з постачання електроенергії та її розподілу між відповідачем та третіми особами відповідач формував та користувався податковим кредитом.

Наведений позивачем факт, не підтверджує укладення та визнання відповідачем зобов`язань за договором №20200306-ФД про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 06.03.2020, оскільки податкові накладні, які складаються продавцями товару/надавачами послуг (якими у даному випадку є треті особи), відображають господарські операції між відповідачем як споживачем та третіми особами як постачальниками/надавачами послуг, і жодним чином не свідчать про існування договірних відносин позики між позивачем та відповідачем.

При цьому, у спірний період споживання електроенергії між позивачем, як орендарем, та відповідачем, як орендодавцем, укладено Договір оренди №20001/ОР нежитлового приміщення (з виробничою лінією) від 27.12.2019, за яким саме позивач, як орендар, зобов`язався відшкодовувати орендодавцю ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська» витрати за спожиту електроенергію, а не навпаки.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що наданий позивачем договір № 20200306-ФД про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 06.03.2020, за відсутності підпису уповноваженої особи, є неукладеним, а зобов`язання на умовах, визначених вказаним договором, між сторонами не виникли.

Також колегія суддів апеляційної інстанції також погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що відносини сторін у даному випадку регулюються наведеними вище ст.ст. 527, 528 ЦК України щодо виконання обов`язку боржника іншою особою, у зв`язку із чим, позовні вимоги, обґрунтовані посиланням на Договір №20200306-ФД про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 06.03.2020, який містить ознаки підробки підпису уповноваженої особи позичальника, задоволенню не підлягають.

У зв`язку із відмовою у позові повністю, відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати з відшкодування відповідачу витрат на проведення судової експертизи в сумі 19 689,28 грн, сплачених за платіжною інструкцією від 31.05.2024 №268, покладаються на позивача.

Відповідачем заявлено про стягнення з позивача 50 000,00 грн витрат на професійну правову допомогу.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом частини другої статті 126 ГПК України до витрат на професійну правничу допомогу належать розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

25.01.2024 між адвокатом Дигас Ольгою Петрівною (адвокат) та відповідачем (клієнт) укладено договір 325/01 про надання правничої допомоги, за умовами якого:

- виконавець зобов`язується здійснити представництво, захист прав та інтересів, надати правову допомогу клієнту, а клієнт зобов`язується оплатити виконавцю надання професійної правової допомоги та фактичні витрати. (1.1). Предметом договору є надання виконавцем правової допомоги клієнту у всіх без винятку судових справах у судах усіх юрисдикцій та інстанцій незалежно від процесуального статусу клієнта (1.2);

- за підготовку та участь у судовому засіданні гонорар є фіксованим у розмірі 5 000,00 грн. за одне судове засідання (4.2.1). За надання правничої допомоги (крім участі у судовому засіданні) гонорар встановлюється як погодинна оплата в розмірі 2000,00 грн. за годину роботи. (4.2.2);

- за результатами наданої послуги виконавець складає та надсилає Клієнту рахунок на оплату (4.3). Клієнт сплачує повну вартість наданих послуг за виставленими рахунками не пізніше 5 календарних днів з дня надіслання виконавцем рахунку (4.4).

- розрахунок здійснюється у безготівковій формі на рахунок фізичної особи - підприємця виконавця, вказаний у реквізитах договору (4.7).

На підтвердження факту понесених витрат на правову (правничу) допомогу представником відповідача надано копії:

- договору №25/01 від 25.01.2024 про надання правничої допомоги, укладеного між адвокатом Дигас Ольгою Петрівною та ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська»;

- ордеру серії АІ №1358902 від 01.03.2024, Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю КС №10910/10;

- рахунків-фактур на оплату правничої допомоги на загальну суму 50 000,00 грн, а саме:

від 11.03.2024 № 2501/4 на суму 12 000,00 грн (ознайомлення із позовною заявою у справі № 911/455/24, аналіз законодавства, судової практики та формування правової позиції, написання та подання відзиву);

від 18.03.2024 № 2501/5 на суму 5 000,00 грн (участь у судовому засіданні 18.03.2024);

від 01.04.2024 № 2501/8 на суму 5 000,00 грн (участь у судовому засіданні 01.04.2024);

від 08.04.2024 № 2501/9 на суму 5 000,00 грн (участь у судовому засіданні 08.04.2024);

від 15.04.2024 № 2501/10 на суму 5 000,00 грн (участь у судовому засіданні 15.04.2024);

від 26.09.2024 № 2501/18 на суму 4 000,00 грн (ознайомлення з матеріалами справи, зокрема висновком експертизи, підготовка додаткових пояснень);

від 14.10.2024 № 2501/19 на суму 5 000,00 грн (участь у судовому засіданні 14.10.2024);

від 11.11.2024 № 2501/20 на суму 4 000,00 грн (участь у судовому засіданні 11.11.2024);

від 25.11.2024 №2501/21 на суму 5 000,00 грн (участь у судовому засіданні 25.11.2024).

платіжних інструкцій на загальну суму 45 000,00 грн, а саме:

від 14.03.2024 №105 на суму 12 000,00 грн;

від 04.04.2024 №132 на суму 5 000,00 грн;

від 04.04.2024 3134 на суму 5 000,00 грн;

від 30.04.2024 №182 на суму 5 000,00 грн;

від 01.05.2024 №185 на суму 5 000,00 грн;

від 27.09.2024 №388 на суму 4 000,00 грн;

від 16.10.2024 №403 на суму 5 000,00 грн;

від 13.11.2024 №445 на суму 4 000,00 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що надані позивачем документи на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію, зокрема, пропорційності, співмірності та розумної необхідності таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, а також у постанові Верховного Суду від 25.08.2022 у справі № 911/3323/14.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Вирішення питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова КЦС ВС від 23.10.2024 у справі №753/25081/21).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих у підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Стосовно того, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, вже висловлювалася Велика Палата Верховного Суду (пункт 21 додаткової постанови від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 підтримала цей висновок.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що предмет спору у справі не є складним для спеціаліста правника, не потребував складного аналізу правових норм та судової практики, а також складних розрахунків; відтак підготовка процесуальних документів не становила складності та не потребувала багато часу адвоката, у зв`язку із чим, загальний обсяг витраченого адвокатом часу був суттєво завищеним для того, щоб відповідати розміру гонорару у 50 000,00 грн.

Тому, сума судових витрат на правову допомогу у розмірі 26 000,00 грн є розумною, необхідною, співмірною та обґрунтованою і саме така сума належить до включення до судових витрат по справі та розподілу між сторонами відповідно до ст. 129 ГПК України.

Слід зазначити, що апеляційна скарга не містить доводів на оскарження рішення в частині стягнення з позивача на користь відповідача 26 000,00 грн витрат на професійну правову допомогу.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на встановлені обставини справи, враховуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду Київської області від 03.12.2024 у справі № 911/455/24, відсутні.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи викладене вище, дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду Київської області від 03.12.2024 у справі № 911/455/24, наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду Київської області від 03.12.2024 у справі № 911/455/24, відсутні.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає інші посилання скаржника, викладені ним у апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Джі Ес Оф Фуд Технолоджі» на рішення Господарського суду Київської області від 03.12.2024 у справі № 911/455/24 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Київської області від 03.12.2024 у справі № 911/455/24 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 8, 11, 74, 129, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Джі Ес Оф Фуд Технолоджі» на рішення Господарського суду Київської області від 03.12.2024 у справі № 911/455/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 03.12.2024 у справі № 911/455/24 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу 910/14023/24 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова підписана 06.10.2025.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич