ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/1194/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюк І.Г.

суддів: Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.

секретар судового засідання - Герасименко Ю.С.

за участю:

від Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор ГТС України» - Ракітін П.С.;

від ОСОБА_1 - Чутченко С.О.;

Степаненко І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.03.2025 (про забезпечення позову).

по справі №916/1194/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «АМБРА ІНВЕСТ ЮКРЕЙНІНГ»

до відповідачів:

1. ОСОБА_2 ;

2. ОСОБА_1 ;

3. ОСОБА_3

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор ГТС України»

про покладення субсидіарної та солідарної відповідальності

суддя суду першої інстанції - Шаратов Ю.А.

місце винесення ухвали: м. Одеса, Господарський суд Одеської області, пр.-т Шевченка, 29,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Одеської області знаходиться справа № 916/615/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «АМБРА ІНВЕСТ ЮКРЕЙНІНГ».

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АМБРА ІНВЕСТ ЮКРЕЙНІНГ» в особі ліквідатора Степаненко Ірини Євгеніївни звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про покладення субсидіарної та солідарної відповідальності в якій просило:

- визнати керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «АМБРА ІНВЕСТ ЮКРЕЙНІНГ» ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) таким, що допустив порушення приписів частини шостої статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства;

- покласти на ОСОБА_1 солідарну відповідальність за вимогами кредитора у справі № 916/615/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «АМБРА ІНВЕСТ ЮКРЕЙНІНГ»;

- покласти субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями ТОВ «АМБРА ІНВЕСТ ЮКРЕЙНІНГ» перед кредиторами на ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 винних в доведені до банкрутства ТОВ «АМБРА ІНВЕСТ ЮКРЕЙНІНГ»;

- стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АМБРА ІНВЕСТ ЮКРЕЙНІНГ» 13 282 183,32 грн. солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

В обґрунтування вказаної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «АМБРА ІНВЕСТ ЮКРЕЙНІНГ» в особі ліквідатора Степаненко Ірини Євгеніївни посилається на те, що у зв`язку з неможливістю погашення вимог кредиторів ТОВ «АМБРА ІНВЕСТ ЮКРЕЙНІНГ» за рахунок коштів ліквідаційної маси, відповідальність по зобов`язаннях товариства перед кредиторами несуть особи, винні в навмисному доведенні його до банкрутства, визначені в якості відповідачів у цій позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.03.2025 відкрито провадження у справі.

Разом із позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю «АМБРА ІНВЕСТ ЮКРЕЙНІНГ» в особі ліквідатора Степаненко Ірини Євгеніївни було подано заяву про забезпечення позову від 25.03.2025 в якій просить суд:

- забезпечити позов шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в межах суми стягнення 13 282 183,32 грн.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що за наслідками проведення процедури банкрутства № 916/615/24 було встановлено, що у Боржника відсутні активи для погашення кредиторських вимог, і як наслідок, ліквідатором було подано Заяву про покладення субсидіарної та солідарної відповідальності на керівника, засновника та третю особу, яка мала вплив на діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Амбра Інвест Юкрейнінг», в межах суми стягнення 13 282 183,32 грн.

Отже, на думку заявника, фактичним наслідком розгляду заяви про покладення субсидіарної та солідарної відповідальності буде включення заявленої суми до ліквідаційної маси Боржника, та подальше погашення кредиторських вимог.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.03.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АМБРА ІНВЕСТ ЮКРЕЙНІНГ» про забезпечення позову від 25.03.2025 (вх. № 2-425/25) задоволено.

Накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в межах суми стягнення 13 282 183,32 грн.

Обґрунтування судового рішення.

В мотивах прийнятої ухвали, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідачів є адекватним, тобто, співмірними відповідно вимогам, на забезпечення яких вони вживаються та прямо стосується предмету спору щодо стягнення грошових коштів у розмірі 13 282 183,32 грн.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.03.2025 року у справі №916/1194/25 в частині накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 ; постановити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «АМБРА ІНВЕСТ ЮКРЕЙНГ» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_1 відмовити повністю та стягнути з позивача на користь апелянта судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції посилається на висновок Верховного Суду у справі №905/446/22 про те, що відповідач має доводити неспівмірність. Однак, на думку скаржника, суд першої інстанції застосував цей висновок механічно, повністю проігнорувавши конкретні обставини апелянта та не забезпечивши баланс інтересів сторін.

Також скаржник в апеляційній скарзі зазначає про те, що забезпечення позову не може використовуватися як інструмент тиску чи покарання.

Зокрема, скаржник в апеляційній скарзі зазначає про те, що у даній справі держава в особі суду, своїм рішенням свідомо створила умови, за яких онкохвора людина, що належить до вразливої категорії, позбавлена будь-якої можливості оплачувати лікування, від якого залежить її життя.

Таким чином, на думку скаржника, оскаржувана ухвала є не просто помилкою. Це акт, який перетворив судовий процес на інструмент тиску та нелюдського поводження, що вимагає негайного втручання та виправлення з боку апеляційного суду для відновлення не лише прав апелянта, а й самої суті правосуддя.

За таких обставин скаржник вважає, що оскаржувана ухвала Господарського суду Одеської області від 28.03.2025 року є наслідком каскаду фундаментальних помилок. Вона ігнорує реальну хронологію подій, яка беззаперечно свідчить про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями апелянта та банкрутством товариства. Зазначена ухвала суду першої інстанції спирається на юридично неспроможну та передчасну заяву ліквідатора, яка не відповідає високим стандартам доказування, встановленим практикою Верховного Суду.

З огляду на повну необґрунтованість підстав для забезпечення позову, кричущу неспівмірність обраного заходу та порушення фундаментальних прав гарантованих Конституцією України та ЄКПЛ, оскаржувана ухвала підлягає безумовному скасуванню, а у задоволенні заяви ліквідатора про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно апелянта - відмові у повному обсязі.

Доводи інших учасників провадження у справі.

07.08.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого Степаненко Ірини Євгеніївни надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній посилається на те, що ухвала суду першої інстанції була прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

18.08.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшли пояснення по справі, в яких просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю; скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 28 березня 2025 року у справі № 916/1194/25 в частині накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 ; постановити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ "АМБРА ІНВЕСТ ЮКРЕЙНІНГ" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_1 - відмовити повністю та стягнути з Позивача на користь Апелянта судові витрати.

26.08.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній посилається на те, що ухвала суду першої інстанції була прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

17.07.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.03.2025 (про забезпечення позову) по справі №916/1194/25.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Принцевська Н.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2025.

На момент надходження апеляційної скарги матеріали оскарження ухвали від 28.03.2025 (про забезпечення позову) по справі №916/1194/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.07.2025 доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали оскарження ухвали від 28.03.2025 (про забезпечення позову) по справі №916/1194/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.03.2025 (про забезпечення позову) по справі №916/1194/25 до надходження матеріалів оскарження ухвали з суду першої інстанції.

29.07.2025 матеріали справи №916/1194/25 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.08.2025р. (головуючий суддя Філінюк І.Г., судді Аленін О.Ю., Принцевська Н.М.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.03.2025 (про забезпечення позову) по справі №916/1194/25.

Призначено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.03.2025 (про забезпечення позову) по справі №916/1194/25 на 09.09.2025 о 14:30 год.

У зв`язку з тим, що суддя-доповідач Філінюк І.Г. з 08.09.2025 по 12.09.2025 перебував у відпустці відповідно до наказу в.о. голови суду №241-в від 01.09.2025 та суддя-член колегії Принцевська Н.М. з 09.09.2025 по 10.10.2025 перебуває у відпустці відповідно до наказу в.о. голови суду №245-в від 02.09.2025, судове засідання 09.09.2025 у справі №916/1194/25 не відбулось.

У зв`язку з перебуванням судді Принцевської Н.М. з 09.09.2025 до 10.10.2025 у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду № 379 від 16.09.2025 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2025, для розгляду справи №916/1194/25 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді - Філінюка І.Г., судді: Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.09.2025 прийнято справу №916/1194/25 до провадження у зміненому складі суддів: головуючий суддя Філінюк І.Г. судді: Аленін О.Ю., Богатир К.В.

Повідомлено учасників справи, про те, що розгляд справи №916/1194/25 відбудеться 29.09.2025 о 14:30 год. у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду (м.Одеса, пр-т Шевченка, 29), зал судових засідань №7, 3-й поверх.

Заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» - Ракітіна Павла Сергійовича про участь у судовому засіданні у справі №916/1194/25, яке призначене на 29.09.2025 о 14:30 год. в режимі відеоконференції поза межами суду за його участю, за зареєстрованою електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" - Митюка Сергія Петровича про участь у судовому засіданні у справі №916/1194/25, яке призначене на 29.09.2025 о 14:30 год. в режимі відеоконференції поза межами суду за його участю, за зареєстрованою електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 ; представника Тусь Демида Семеновича - Чутченко Сергія Олексійовича про участь у судовому засіданні у справі №916/1194/25, яке призначене на 29.09.2025 о 14:30 год. в режимі відеоконференції поза межами суду за його участю, за зареєстрованою електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 - задоволено.

В судовому засіданні 29.09.2025 представник Тусь Д.С. доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав.

Арбітражна керуюча Степаненко І.Є. та представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор ГТС України» заперечували щодо задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.03.2025 залишити без змін.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За правилами цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до частини першої статті 137 ГПК України позов, зокрема, забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 ГПК України).

Відповідно до частини шостої статті 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору (відповідні правові висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справах №914/2157/19 від 20.07.2020, №910/19256/16 від 10.04.2018, №910/20479/17 від 14.05.2018, №922/1605/18 від 11.09.2018, №909/526/19 від 14.01.2019, №925/288/17 від 25.01.2019, №904/1417/19 від 26.09.2019, від 20.07.2021 у справі №910/21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 також висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що у даній справі вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідачів є адекватним, тобто, співмірними відповідно вимогам, на забезпечення яких вони вживаються та прямо стосується предмету спору щодо стягнення грошових коштів у розмірі 13 282 183,32 грн.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.06.2022р. у справі №908/2382/21 зазначив, що виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову. Обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Згідно зі ст.79 ГПК наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В Господарському процесі застосовується новий стандарт доказування вірогідності доказів замість достатності доказів, висновки в чого викладені в постанові Верховного Суду від 31.03.2021р. у справі №923/875/19.

Враховуючи ті обставини, що за наслідками проведення процедури банкрутства № 916/615/24 було встановлено, що у Боржника відсутні активи для погашення кредиторських вимог, та що всі ризики щодо уникнення виконання солідарного обов`язку у погашенні вимог кредиторів є за необхідне накладення арешту на майно відповідачів. В той же час, скаржник протилежного в апеляційній скарзі не довів.

Колегія суддів не приймає доводи скаржника, що застосований вид забезпечення позову у даній справі призводить до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_1 , оскільки арештоване майно перебуває у володінні власника, а лише тимчасово обмежить право реалізувати вказане майно третім особам. Отже, твердження скаржника про надмірність заходів забезпечення є безпідставними.

Усі інші доводи та міркування скаржника взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду першої інстанції та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства. Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги, визначені скаржником як підстава для скасування ухвали суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим судова колегія залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування ухвали господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин ухвала Господарського суду Одеської області від 28.03.2025 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тусь Демида Семеновича - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.03.2025 по справі №916/1194/25 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 06.10.2025.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя К.В. Богатир