ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/37/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.,

при секретарі судового засідання: Мисько І.С.,

за участю представників:

від прокуратури Тунік В.М.,

від Фонду державного майна України участі не брали,

від Акціонерного товариства "Укртелеком" Родіонова О.В.,

від Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області участі не брали,

розглянувши апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укртелеком" та заступника керівника Одеської обласної прокуратури

на рішення Господарського суду Одеської області від 14.08.2024, прийняте суддею Волковим Р.В., м. Одеса, повний текст складено 26.08.2024,

у справі №916/37/24

за позовом: керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України

до відповідачів:

-Акціонерного товариства "Укртелеком";

-Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області

про усунення перешкод у розпорядженні та користуванні майном шляхом визнання незаконними і скасування рішень, визнання недійсним свідоцтва та повернення майна

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 р. керівник Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України звернувся з позовом до Акціонерного товариства "Укртелеком" та Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області, в якому просив:

-усунути перешкоди у розпорядженні та користуванні державним майном шляхом визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області №130 від 22.04.2004 в частині оформлення права власності та видачу свідоцтва на право власності ВАТ "Укртелеком" на об`єкт нерухомого майна погреб літ. "Л" площею забудови 85,5 кв.м, який розташований у м. Подільську (Котовську) Подільського району Одеської області по вул. Соборна (50 років Жовтня), буд. 72;

-усунути перешкоди у розпорядженні та користуванні державним майном шляхом визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області №382 від 27.11.2008 про заміну свідоцтва про право власності ВАТ "Укртелеком" на об`єкт нерухомого майна погреб літ. "Л" площею забудови 85,5 кв.м, який розташований у м. Подільську (Котовську) Подільського району Одеської області по вул. Соборна (50 років Жовтня), буд. 72;

-усунути перешкоди у розпорядженні та користуванні державним майном шляхом визнання недійсним свідоцтва про право власності серії САВ №771430 від 11.12.2008, видане ВАТ "Укртелеком" на об`єкт нерухомого майна комплекс нежитлових будівель в частині оформлення права власності на погреб літ. "Л" площею забудови 85,5 кв.м, що розташований по вул. 50 років Жовтня, буд. 72, м. Подільськ Одеської області;

-усунути перешкоди у розпорядженні та користуванні державним майном шляхом зобов`язання Акціонерного товариства "Укртелеком" повернути державі в особі Фонду державного майна України захисну споруду цивільного захисту протирадіаційне укриття №58428, яка розташована у м. Подільську (Котовську) Подільського району Одеської області по вул. Соборна (50 років Жовтня), буд. 72, що має площу забудови 85,5 кв.м (площею 63,5 кв.м).

Позовні вимоги обґрунтовані незаконністю набуття Акціонерним товариством "Укртелеком" права приватної власності на державне майно, а саме: захисну споруду цивільного захисту протирадіаційне укриття №58428, яке розташоване за адресою: Одеська обл., м. Подільськ (Котовськ), вул. Соборна (50 років Жовтня), буд. 72.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 09.01.2024 відкрито провадження у справі №916/37/24.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.08.2024 у справі №916/37/24 (суддя Волков Р.В.) позов задоволено частково; усунуто перешкоди у розпорядженні та користуванні державним майном шляхом зобов`язання Акціонерного товариства "Укртелеком" повернути державі в особі Фонду державного майна України захисну споруду цивільного захисту протирадіаційне укриття №58428, яка розташована у м. Подільську Подільського району Одеської області по вул. Соборна, буд. 72, що має площу забудови 85,5 кв.м (площею 63,5 кв.м); у задоволенні решти вимог відмовлено; стягнуто з Акціонерного товариства "Укртелеком" на користь Одеської обласної прокуратури 2684 грн витрат зі сплати судового збору.

Судове рішення мотивоване неналежністю обраних прокурором способів захисту у вигляді позовних вимог про визнання незаконними і скасування рішень, які вичерпали свою дію, та про визнання недійсним свідоцтва про право власності, оскільки задоволення вказаних вимог не призведе до реального поновлення прав держави на спірне майно. Поряд з цим, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що захисна споруда цивільного захисту протирадіаційне укриття №58428, розташоване за адресою: Одеська обл., м. Подільськ (Котовськ), вул. Соборна (50 років Жовтня), буд. 72, належить до об`єктів загальнодержавного значення з обмеженою оборотоздатністю та, як наслідок, не могло передаватись у приватну власність Акціонерного товариства "Укртелеком", у зв`язку з чим перешкоди у розпорядженні та користуванні державою цим майном мають бути усунуті шляхом зобов`язання вказаного відповідача повернути позивачеві спірне майно.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Акціонерне товариство "Укртелеком" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 14.08.2024 у справі №916/37/24 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Зокрема, в апеляційній скарзі даний відповідач наголошує на тому, що рішення засновника про створення відкритого акціонерного товариства в процесі приватизації (корпоратизації) та наданий засновником акт приймання-передавання нерухомого майна, на підставі яких Акціонерне товариство "Укртелеком" набуло право власності на спірне майно, не визнані недійсними у судовому порядку, у зв`язку з чим вказане товариство виступає законним власником такого майна, тим більше, що зазначене майно не належало та не належить до сфери управління Фонду державного майна України, внаслідок чого у прокурора відсутні матеріально-правові підстави заявляти про порушення права державної власності та, відповідно, відсутні підстави для звернення до суду з позовом у цій справі. Водночас, за твердженням скаржника, оскаржуване рішення в частині задоволення позову зумовлює невиправдане та непропорційне втручання держави у право приватної власності Акціонерного товариства "Укртелеком". Крім того, апелянт посилається на відсутність у матеріалах справи доказів будівництва спірного укриття і введення його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, на неправильність обраного прокурором способу захисту у вигляді негаторного позову, на безпідставність не застосування судом першої інстанції наслідків спливу строку позовної давності, про яку було заявлено Акціонерним товариством "Укртелеком", та на помилковому не залученні Акціонерного товариства "Укрпошта" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, не зважаючи на те, що оскаржуване рішення стосується його прав та обов`язків, оскільки призведе до необхідності перерозподілу площ приміщень у майновому комплексі, що перебуває у спільній частковій власності та до складу якого входить спірне майно.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Поліщук Л.В., Богатиря К.В. від 15.10.2024 у справі №916/37/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртелеком" відкрито апеляційне провадження; встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 29.10.2024.

Крім того, заступник керівника Одеської обласної прокуратури також звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 14.08.2024 у справі №916/37/24 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у розпорядженні та користуванні майном шляхом визнання незаконними і скасування рішень виконавчого комітету та визнання недійсним свідоцтва про право власності і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.

Зокрема, у даній апеляційній скарзі прокурор стверджує про належність способів захисту у вигляді обраних ним вимог негаторного характеру про визнання незаконними і скасування рішень та про визнання недійсним свідоцтва про право власності, адже задоволення вказаних вимог слугує меті дотримання принципу правової визначеності, недопущення породження нових спорів та запобігає можливим порушенням інтересів держави, тим більше, що наявність свідоцтва про право приватної власності на спірне майно та рішень Виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області, які стали підставою для видачі цього свідоцтва, призведе до неможливості виконання рішення суду в частині усунення перешкоди у розпорядженні та користуванні державним майном шляхом зобов`язання Акціонерного товариства "Укртелеком" повернути державі в особі Фонду державного майна України захисну споруду цивільного захисту внаслідок відсутності підстав для скасування зареєстрованого права приватної власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що, в свою чергу, зумовить протиправне залишення інтересів держави не захищеними.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В. від 14.10.2024 у справі №916/37/24 за апеляційною скаргою заступника керівника Одеської обласної прокуратури відкрито апеляційне провадження; встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 29.10.2024.

23.10.2024 та 25.10.2024 до суду апеляційної інстанції від Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області надійшли відзиви на апеляційну скаргу б/н від 23.10.2024 (вх.№3500/24/Д2 від 23.10.2024) та б/н від 25.10.2024 (вх.№3500/24/Д4 від 25.10.2024), в яких останній просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 14.08.2024 у справі №916/37/24 без змін, посилаючись на обрання прокурором неналежних способів захисту.

24.10.2024 до апеляційного господарського суду надійшов відзив Акціонерного товариства "Укртелеком" на апеляційну скаргу б/н від 24.10.2024 (вх.№3500/24/Д3 від 24.10.2024), в якому останнє зазначає, про те, що апеляційна скарга заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 14.08.2024 у справі №916/37/24 задоволенню не підлягає, оскільки задоволення позовних вимог про визнання незаконними і скасування рішень та про визнання недійсним свідоцтва про право власності не призведе до реального поновлення прав держави на спірне майно, що свідчить про неефективність зазначених способів захисту.

06.11.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Фонду державного майна України надійшов відзив на апеляційні скарги №10-25-29111 від 25.10.2024 (вх.№3500/24/Д6 від 06.11.2024), в якому позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртелеком" та задовольнити апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури, посилаючись на протиправність набуття Акціонерним товариством "Укртелеком" права приватної власності на спірну захисну споруду цивільного захисту, яка є державним майном з обмеженою оборотоздатністю.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.10.2024 вирішено розглянути апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укртелеком" та заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 14.08.2024 у справі №916/37/24 поза межами строку, встановленого частиною першою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній для забезпечення можливості реалізації учасниками процесу відповідних процесуальних прав з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану, та призначено дану справу для спільного розгляду вищенаведених апеляційних скарг на 18.12.2024 об 11:00.

В подальшому протокольною ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2024 у судовому засіданні у справі №916/37/24 було оголошено перерву до 11:30 год 22.01.2025, а протокольною ухвалою суду від 22.01.2025 до 11:30 год 26.02.2025.

Між тим, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Таран С.В. у відпустці з 24.02.2024 по 26.02.2024 відповідно до наказу голови Південно-західного апеляційного господарського суду №57-в від 24.02.2024 судове засідання у справі №916/37/24, призначене на 26.02.2025 об 11:30, не відбулося, про що складено відповідну довідку.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2025 призначено розгляд справи №916/37/24 на 02.04.2025 об 11:30.

З огляду на перебування судді Поліщук Л.В. у відпустці, за розпорядженням керівника апарату суду було призначено повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.04.2025 для апеляційного розгляду справи №916/37/24 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.04.2025 прийнято колегією у визначеному складі суддів до свого провадження справу №916/37/24.

В подальшому ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.04.2025 зупинено апеляційне провадження за апеляційними скаргами Акціонерного товариства "Укртелеком" та заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 14.08.2024 у справі №916/37/24 до закінчення перегляду у касаційному порядку судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судового рішення у справі №918/938/23.

Здійснивши опрацювання відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, колегія суддів встановила, що постановою судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.05.2025 частково задоволено касаційну скаргу першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури; змінено мотивувальну частину постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.11.2024 у справі №918/938/23 шляхом викладення її у редакції цієї постанови, а в решті залишено без змін.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.09.2025 поновлено апеляційне провадження за апеляційними скаргами Акціонерного товариства "Укртелеком" та заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 14.08.2024 у справі №916/37/24 та призначено дану справу до розгляду на 01.10.2025 об 11:30.

У судовому засіданні 01.10.2025, проведеному в режимі відеоконференції, прокурор та представник Акціонерного товариства "Укртелеком" підтрималі власні апеляційні скарги, проти задоволення апеляційних скарг один одного висловили заперечення; представники Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області та Фонду державного майна України участі не брали, хоча були належним чином сповіщені про дату, час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи (т. 4 а.с. 86, 88).

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення прокурора та представника Акціонерного товариства "Укртелеком", обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до указу Президента України №210/93 від 15.06.1993 "Про корпоратизацію підприємств" Державним комітетом зв`язку та інформатизації України було видано наказ №155 від 27.12.1999, згідно з яким на базі цілісного майнового комплексу Українського державного підприємства електрозв`язку "Укртелеком" створено Відкрите акціонерне товариство "Укртелеком" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Укртелеком") та затверджено його статут.

Наказом Державного комітету зв`язку та інформатизації України №230 від 25.11.2003 передано нерухоме майно, що знаходилось на балансі УДПЕЗ "Укртелеком" по Одеській дирекції станом на 01.07.1999 у власність Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" згідно з переліком.

Рішенням Виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області №130 від 22.04.2004, прийнятим за результатами розгляду заяви начальника ЦЕЗ №5, оформлено за Відкритим акціонерним товариством "Укртелеком" право власності на комплекс нежитлових будівель, який розташований за адресою вул. 50 років Жовтня, 72/проспект Котовського, 2а (на теперішній час вул. Соборна, 72/проспект Шевченка, 2а), м. Котовськ, Одеської області з видачею свідоцтва про право власності на 67/100 частин цілісного майнового комплексу за вказаною адресою, що складається з частини адміністративної будівлі ЦЕЗ №5 літ."А" та літ. "В" у складі приміщень (зокрема, погребу літ."Л").

В подальшому рішенням Виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області №382 від 27.11.2008 вирішено замінити правовстановлюючий документ, виданий Відкритому акціонерному товариству "Укртелеком" на приміщення ЦЕЗ №5, відповідно до акту фактичного користування приміщеннями та будівлями між ЦЕЗ №5 Одеської філії Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" та ЦПЗ №7 УППЗ "Укрпошта" від 24.11.2008.

Згідно з технічним паспортом на адміністративну будівлю дільниці сортування та актом фактичного користування приміщеннями та будівлями між ЦЕЗ №5 Одеської філії Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" та ЦПЗ №7 УППЗ "Укрпошта" від 24.11.2008 вказаний комплекс будівель та споруд поділений на частки між зазначеними підприємствами.

На виконання рішення Виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області №382 від 27.11.2008 Відкритому акціонерному товариству "Укртелеком" було видано свідоцтво про право власності серії САВ №771430 від 11.12.2008 на нежитлову будівлю за адресою: Одеська обл., м. Подільськ (Котовськ), вул. 50 років Жовтня (Соборна), 72/проспект Котовського (Шевченка), 2а, у складі якої передано, зокрема, погреб, позначений на плані літ."Л", площею забудови 85,5 кв.м.

На підставі вищенаведеного свідоцтва про право власності було проведену державну реєстрацію права власності Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" на 67/100 частин цілісного майнового комплексу за адресою: Одеська обл., м. Подільськ (Котовськ), вул. 50 років Жовтня (Соборна), 72/проспект Котовського (Шевченка), 2а, що підтверджується наявними у матеріалах справи інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Рішенням загальних зборів акціонерів, оформленим протоколом №8 від 14.06.2011, Відкрите акціонерне товариство "Укртелеком" перейменовано на Публічне акціонерне товариство "Укртелеком".

Рішенням загальних зборів акціонерів, оформленим протоколом №20 від 22.04.2021, Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" перейменовано на Акціонерне товариство "Укртелеком".

Як вбачається з облікової картки укриття від 09.07.2007 та паспорту сховища від 15.05.2008, за адресою: Одеська обл., м. Подільськ, вул. Соборна (50 років Жовтня), 72 розташована захисна споруда цивільного захисту протирадіаційне укриття №58428 загальним об`ємом 184,5 куб.м та площею 61,5 кв.м, яке розраховано на 120 осіб, побудоване та введене в експлуатацію у 1980 році, окремо розташоване і належить Акціонерному товариству "Укртелеком".

У листі №580-ВИХ-ОД-51Е300-2022 від 11.11.2022, наданому у відповідь на запит керівника Подільської окружної прокуратури №61-5982ВИХ-22 від 20.10.2022 щодо підстав набуття захисної споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття №58428, Одеська філія Акціонерного товариства "Укртелеком" зазначила про те, що згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САВ №771430 від 11.12.2008, виданим Виконавчим комітетом Котовської міської ради Одеської області, даному товариству було передано не укриття, а погреб під літ."Л".

До вищевказаного листа Одеською філією Акціонерного товариства "Укртелеком" було додано копії технічного паспорту на громадський будинок за адресою: за адресою: Одеська обл., м. Подільськ, вул. Соборна (50 років Жовтня), 72; інвентарної картки обліку основних засобів та довідки Комунального підприємства "Котовське міськрайонне бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості" (найменування якого в подальшому змінено на Комунальне підприємство "Інвентаризатор") №1652 від 11.10.2012 про те, що на території ЦТП №15 Одеської філії Акціонерного товариства "Укртелеком" захисна споруда не значиться.

Листом №485 від 05.12.2022, наданим за результатами опрацювання звернення першого заступника керівника Подільської окружної прокуратури №61-6436ВИХ-22 від 02.11.2022, Комунальне підприємство "Інвентаризатор" повідомило про те, що довідка №1652 від 11.10.2012, на яку посилалася Одеська філія Акціонерного товариства "Укртелеком", видана на підставі даних технічної інвентаризації від 09.10.2003 та акту фактичного користування приміщеннями та будівлями між ЦЕЗ №5 Одеської філії Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" та ЦПЗ №7 УППЗ "Укрпошта", в якому під літ."Л" вказана будівля погреба площею забудови 85,5 кв.м, між тим в подальшому даним комунальним підприємством на замовлення Акціонерного товариства "Укртелеком" була проведена технічна інвентаризація захисної споруди №58428 за адресою: Одеська обл., м. Подільськ (Котовськ), вул. 50 років Жовтня (Соборна), 72/проспект Котовського (Шевченка), 2а, за результатами якої встановлено, що у комплексі споруд наявна захисна споруда цивільного захисту під літ."Л" площею 63,6 кв.м (за внутрішніми обмірами) та площею забудови 85,5 кв.м, яка раніше значилася як погреб. При цьому, Акціонерне товариство "Укртелеком" не зверталося до вказаного комунального підприємства щодо виключення захисної споруди №58428 з основних засобів.

Крім того, Комунальне підприємство "Інвентаризатор" надало технічний паспорт на захисну споруду цивільного захисту (цивільної оборони) за адресою: Одеська обл., м. Подільськ, вул. Соборна (50 років Жовтня), 72, виготовлений станом на 20.07.2016 на замовлення Акціонерного товариства "Укртелеком" на підставі договору №12-2013 від 15.06.2013.

У листі Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області №07-14-1216/3065 від 30.11.2022, підготовленому у відповідь на звернення керівника Подільської окружної прокуратури №61-6956ВИХ-22 від 28.11.2022, зазначено, що відповідно до Книги обліку захисних споруд цивільного захисту Подільської міської територіальної громади захисна споруда цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №58428 перебуває на обліку та внесена до загальнодержавного реєстру захисних споруд на підставі паспорта, облікової картки та довідки Акціонерного товариства "Укртелеком" від 20.02.2009, яка надана Головному управлінню МНС України в Одеській області та згідно з якою вказана захисна споруда цивільної оборони включена до статутних фондів товариства та знаходиться на балансі ЦЕЗ №5 Одеської філії Акціонерного товариства "Укртелеком". Крім того, на адресу Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області не надходило звернень Акціонерного товариства "Укртелеком" щодо зняття з обліку та виключення захисної споруди цивільного захисту (протирадіаційного укриття) №58428 з фонду захисних споруд, при цьому у 2016 році Комунальним підприємством "Інвентаризатор" на замовлення Акціонерного товариства "Укртелеком" проведено технічну інвентаризацію даної захисної споруди з видачею замовнику технічного паспорту на неї.

В адресованому Фонду державного майна України запиті №61-3410ВИХ-23 від 27.04.2023 керівник Подільської окружної прокуратури, посилаючись на незаконність набуття Акціонерним товариством "Укртелеком" права приватної власності на державне майно, а саме: захисну споруду цивільного захисту протирадіаційне укриття №58428, яке розташоване за адресою: Одеська обл., м. Подільськ (Котовськ), вул. Соборна (50 років Жовтня), буд. 72, просив повідомити про те, чи планує Фонд самостійно звертатися до суду з позовом про визнання незаконними і скасування рішень Виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області №130 від 22.04.2004 та №382 від 27.11.2008 та визнання недійсним свідоцтва про право власності в частині, яка стосується вищенаведеного протирадіаційного укриття, та про повернення цього майна. Крім того, прокурор просив проінформувати про те, чи вживалися раніше Фондом державного майна України заходи реагування у зв`язку із незаконним оформленням за Акціонерним товариством "Укртелеком" права власності на дану споруду цивільного захисту.

У відповіді Фонду державного майна України №10-24-12464 від 21.05.2023 вказано про те, що останній не має відомостей про захисну споруду цивільного захисту за адресою: Одеська обл., м. Подільськ (Котовськ), вул. Соборна (50 років Жовтня), 72 та, як наслідок, не вживав заходів претензійно-позовного характеру щодо такої споруди, у зв`язку з чим просить прокурора розглянути можливість вжиття відповідних заходів прокурорського реагування стосовно такого укриття.

В порядку статті 23 Закону України "Про прокуратуру" керівник Подільської окружної прокуратури листом №61-11360вих-23 від 26.12.2023 повідомив Фонд державного майна України про підготовку та намір прокурора звернутися до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом в інтересах держави в особі Фонду до Акціонерного товариства "Укртелеком" про усунення перешкод у розпорядженні та користуванні майном шляхом визнання незаконними і скасування рішень, визнання недійсним свідоцтва про право власності та повернення майна захисної споруди цивільного захисту площею забудови 85,5 кв.м.

Предметом спору у даній справі є вимоги прокурора про усунення перешкод у розпорядженні та користуванні державою захисною спорудою цивільного захисту протирадіаційним укриттям №58428 площею 63,5 кв.м (площею забудови 85,5 кв.м), розташованим за адресою: Одеська обл., м. Подільськ (Котовськ), вул. Соборна (50 років Жовтня), 72, шляхом визнання незаконними і скасування рішень Виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області №130 від 22.04.2004 та №382 від 27.11.2008, визнання недійсним свідоцтва про право власності серії САВ №771430 від 11.12.2008 та повернення вказаного майна державі в особі Фонду державного майна України.

Задовольняючи позов частково, місцевий господарський суд послався на неналежність обраних прокурором способів захисту у вигляді позовних вимог про визнання незаконними і скасування рішень, які вичерпали свою дію, та про визнання недійсним свідоцтва про право власності, оскільки задоволення вказаних вимог не призведе до реального поновлення прав держави на спірне майно. Поряд з цим, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що захисна споруда цивільного захисту протирадіаційне укриття №58428, розташоване за адресою: Одеська обл., м. Подільськ (Котовськ), вул. Соборна (50 років Жовтня), 72, належить до об`єктів загальнодержавного значення з обмеженою оборотоздатністю та, як наслідок, не могло передаватись у приватну власність Акціонерного товариства "Укртелеком", у зв`язку з чим перешкоди у розпорядженні та користуванні державою цим майном мають буту усунуті шляхом зобов`язання вказаного відповідача повернути позивачеві спірне майно.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду не погоджується з висновком Господарського суду Одеської області про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, необхідно виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

У справі "Белеш та інші проти Чеської Республіки" Європейський суд з прав людини зауважив, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав та обов`язків.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 04.12.1995 у справі "Белле проти Франції" для того щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, оскільки обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд повинен встановити на що саме спрямований позов та вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту в обраний позивачем спосіб.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (постанова Верховного Суду від 14.05.2019 у справі №910/7631/18).

Дослідивши підстави позову у даній справі, мету та спрямованість останнього через призму доводів прокурора, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги фактично спрямовані на повернення державі в особі Фонду державного майна України захисної споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття №57162, яке розташоване за адресою: Одеська обл., м. Подільськ (Котовськ), вул. Соборна (50 років Жовтня), 72 та, за твердженням прокурора, протиправно було набуте Акціонерним товариством "Укртелеком".

Частиною другою статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна", який був чинний на момент набуття Акціонерним товариством "Укртелеком" права власності на спірне майно, визначено, що приватизації не підлягають об`єкти, що мають загальнодержавне значення, зокрема, захисні споруди цивільної оборони.

Крім того, пунктом 7 Декрету Кабінету Міністрів України №26-92 від 31.12.1992, яким затвердженого Перелік майнових комплексів державних підприємств, організацій, їх структурних підрозділів основного виробництва, приватизація або передача в оренду яких не допускається (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) також імперативно визначалося, що захисні споруди цивільної оборони відносилися до об`єктів, що не підлягали приватизації.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин законодавство виключало можливість відчуження належних державі захисних споруд цивільної оборони у приватну власність.

Аналогічні положення містяться в частині дванадцятій статті 32 Кодексу цивільного захисту України (чинний на час розгляду справи), відповідно до якої захисні споруди цивільного захисту державної та комунальної власності не підлягають приватизації (відчуженню).

Колегія суддів зазначає, що наведена норма права є абсолютно визначеною та не передбачає розширеного тлумачення.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 Цивільного кодексу України) та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 Цивільного кодексу України). Вказані способи захисту можуть бути реалізовані шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Негаторний позов це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду.

Віндикаційний і негаторний позови є взаємовиключними. При цьому одна з умов застосування як віндикаційного, так і негаторного позову відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, оскільки в такому разі здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов`язально-правових способів захисту.

Виходячи з викладеного особа, за якою зареєстроване право власності на об`єкт нерухомості, який при цьому є захисною спорудою, за принципом реєстраційного підтвердження володіння є володільцем такого об`єкта; натомість держава або територіальна громада, за якими не зареєстроване право власності на такий об`єкт, не є його володільцем. Тому в цьому разі права держави або територіальної громади, які вважають себе власниками такого об`єкта, не можуть захищатися негаторним позовом, оскільки це є позов володіючого власника до неволодіючого невласника. Отже, належному способу захисту у таких випадках відповідає позовна вимога про витребування об`єкта нерухомого майна з чужого володіння в порядку віндикації.

При цьому рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого володіння є підставою для внесення запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц, від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, від 19.05.2020 у справі №916/1608/18, від 30.06.2020 у справі №19/028-10/13, від 22.06.2021 у справі №200/606/18, від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц) незалежно від того, чи таке витребування відбувається у порядку віндикації (статті 387, 388 Цивільного кодексу України), чи у порядку, визначеному для повернення майна від особи, яка набула його за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (статті 1212-1215 Цивільного кодексу України), чи у порядку примусового виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2022 у справі №914/2618/16).

Поряд з цим, повернення майна в порядку реституції також має наслідком повернення нерухомого майна позивачу та державної реєстрації за позивачем права власності на нерухоме майно, оскільки, за наявності судового рішення про визнання недійсним документа, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав (наприклад, договору купівлі-продажу нерухомого майна, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав відповідача на нежитлові приміщення), це призведе до вчинення у Державному реєстрі прав дій, що забезпечать відновлення реєстраційного підтвердження володіння відповідним майном позивача.

Саме такий правовий висновок судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду стосовно способів захисту у спорах про повернення об`єктів нерухомого майна, які є захисними спорудами цивільного захисту (зокрема, протирадіаційними укриттями як їх різновидами відповідно до частини першої статті 32 Кодексу цивільного захисту України) міститься в постанові від 29.05.2025 у справі №918/938/23.

Крім того, прокурором не враховано, що вимоги про визнання недійсними рішень Виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області, які виконані на час звернення з позовом до суду шляхом оформлення права власності за Акціонерним товариством "Укртелеком" з видачею останньому відповідного свідоцтва, є неефективним способом захисту прав. Зазначені рішення вичерпали свою дію виконанням, а можливість їх скасування не дозволить ефективно усунути перешкоди у розпорядженні та користуванні спірним майном.

Аналогічний правовий висновок суду касаційної інстанції відображений в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі №912/2797/21, від 21.08.2019 у справі №911/3681/17, від 11.02.2020 у справі №922/614/19, від 28.09.2022 у справі №483/448/20.

Зазначеним спростовуються доводи прокурора про належність обраного ним способу захисту у вигляді заявлених в межах цієї справи вимог негаторного характеру.

Як зазначалося вище, Акціонерне товариство "Укртелеком" є особою, за якою зареєстроване право власності на спірне майно, та за принципом реєстраційного підтвердження володіння є володільцем такого об`єкта. Натомість держава (зокрема, в особі Фонду державного майна України), за якою не зареєстроване право власності на спірний об`єкт, не є його володільцем. Договірні відносини між державою та Акціонерним товариством "Укртелеком" щодо спірного майна відсутні, оскільки останнє було набуте відповідачем в процесі приватизації (корпоратизації).

За таких обставин, виходячи з обставин цієї конкретної справи, єдиним належним способом захисту прав у спірних правовідносинах є позовна вимога про витребування нерухомого майна від Акціонерного товариства "Укртелеком", за яким зареєстроване право власності на спірне майно. Між тим, така позовна вимога в межах даної справи прокурором не заявлена.

При цьому, беручи до уваги те, що заявлені прокурором у цій справі позовні вимоги не відповідають належним та ефективним способам захисту, останні, відповідно, не підлягають і розгляду по суті, адже обрання неналежного способу захисту вже є самостійною та достатньою підставою для відмови у позові.

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 03.12.2020 у справі №5017/1221/2012 та від 18.05.2022 у справі №914/1191/20.

Відмовляючи у позові через неналежний спосіб захисту суд має утриматися від встановлення фактів та надання правових оцінок, які створять преюдицію для сторін конфлікту у разі звернення з іншим позовом (постанови Верховного Суду від 11.09.2025 у справі №916/4532/24, від 13.06.2024 у справі №924/620/23 та від 07.02.2024 у справі №925/1368/22).

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що заявлені прокурором у цій справі позовні вимоги не є належними та ефективними способами захисту, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

Посилання Акціонерного товариства "Укртелеком" на те, що місцевим господарським судом помилково не було залучено Акціонерне товариство "Укрпошта" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, не зважаючи на те, що оскаржуване рішення стосується його прав та обов`язків, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки, по-перше, позовні вимоги у цій справі заявлені прокурором щодо спірного майна, яке було набуте саме Акціонерним товариством "Укртелеком", у той час як Акціонерне товариство "Укрпошта" отримало у власність частку у єдиному майновому комплексі, до якої протирадіаційне укриття не увійшло, а тому розгляд цієї справи не вплине на права та обов`язки вказаного товариства, що виключає необхідність обов`язкового залучення останнього до участі у цій справі; по-друге, у разі, якщо Акціонерне товариство "Укртелеком" вбачало необхідність залучення до участі у справі Акціонерного товариства "Укрпошта", скаржник не був позбавлений можливості порушити відповідне питання під час розгляду справи місцевим господарським судом, чого останнім зроблено не було, між тим згідно з частиною четвертою статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах (правова позиція Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

За умовами статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення Господарського суду Одеської області від 14.08.2024 у справі №916/37/24 не повністю відповідає вказаним вище вимогам у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню в частині задоволення позовної вимоги про усунення перешкод у розпорядженні та користуванні державним майном шляхом зобов`язання повернути майно з одночасним ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційних скарг покладаються на Одеську обласну прокуратуру.

Крім того, керуючись приписами статті 145 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.04.2025 у справі №916/37/24.

Керуючись статтями 129, 145, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртелеком" задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 14.08.2024 у справі №916/37/24 в частині задоволення позовної вимоги про усунення перешкод у розпорядженні та користуванні державним майном шляхом зобов`язання повернути майно скасувати, у задоволенні позову в цій частині відмовити, в частині розподілу судових витрат змінити, в решті рішення залишити без змін, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції:

"У задоволенні позову керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до Акціонерного товариства "Укртелеком" та Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області відмовити.

Витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покласти на Одеську обласну прокуратуру".

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг покласти на Одеську обласну прокуратуру.

Стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь Акціонерного товариства "Укртелеком" 52634,42 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртелеком".

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ з зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.04.2025 у справі №916/37/24.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 02.10.2025.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя І.Г. Філінюк