ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" жовтня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/840/25

Господарський суд Житомирської області у складі судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Гребеннікової Н.П.

розглядаючи справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТЕХБУД.ЮА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ ЦЕНТР КОМПЛЕКТ"

про стягнення 691 046,41 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Вірьовкін О.І. - адвокат, ордер серії АМ №1137352 від 26.06.2025

від відповідача: Ясюнецький О.О. - адвокат, ордер серії АМ №1143651 від 25.07.2025

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Житомирської області відповідно до ухвали суду від 02.07.2025 відкрив провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехбуд.ЮА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія центр Комплект" про стягнення 691 046, 41 грн за правилами загального позовного провадження, перше підготовче засідання призначив на "28" липня 2025 р. о 11:00 (тут і далі за текстом - Позивач, Відповідач, Суд).

Суд ухвалою від 28.07.2025 відклав підготовче засідання, з урахуванням ухвали від 29.07.2025, на 11.09.2025 о 11:00.

Суд ухвалою від 11.09.2025 закрив підготовче провадження та призначив справу №906/840/25 до судового розгляду по суті на "02" жовтня 2025 р. о 10:00.

Станом на 02.10.2025 до Суду надійшли такі документи, а саме:

- 26.09.2025 повернулася ухвала суду від 11.09.2025, надіслана на адресу Відповідача з відміткою органу зв`язку про причини невручення "адресат відсутній за вказаною адресою".

В судовому засіданні з розгляду справи по суті 02.10.2025 представник Відповідача адвокат Вірьовкін О.І. заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для укладення мирової угоди. Представник Позивача адвокат Ясюнецький О.О. підтримав зазначене усне клопотання.

Процесуальна позиція Суду.

У частині третій статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ч. 7 ст. 46 ГПК України сторони можуть примиритися, у тому числі, шляхом медіації, на будь-якій стадії судового процесу. Результат домовленості сторін може бути оформлений мировою угодою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 192 ГПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Суд звертається до правової позиції Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 06.06.2025 у справі № 917/141/24 про те, за змістом ч. 7 ст. 46 ГПК України сторони можуть примиритися на будь-якій стадії судового процесу. Результат домовленості сторін може бути оформлений мировою угодою відповідно до ч. 1, 2 ст. 192 ГПК України.

До основних завдань та переваг мирової угоди належать процесуальна економія, спрощення роботи суду, можливість сторонам самостійно врегулювати основні питання, пов`язані із захистом порушених прав, за умови комплексного врахування інтересів всіх сторін. У такий спосіб мирова угода є однією з форм прояву свободи (диспозитивності) в реалізації сторонами господарського процесу своїх прав, що проявляється в укладенні між ними угоди про заміну зобов`язання, на підставі якого й виник спір, іншим зобов`язанням з метою врегулювання такого спору (постанова Верховного Суду від 17.02.2020 у справі № 911/427/19).

Мирова угода у позовному провадженні - це письмова домовленість між сторонами спору про його вирішення, яка укладається в добровільному порядку з метою припинити спір, на погоджених сторонами умовах. Тобто, відмовившись від судового захисту, сторони ліквідують наявний правовий конфлікт самостійним (без державного примусу) врегулюванням розбіжностей на погоджених умовах. Спір може бути врегульовано укладенням мирової угоди на будь-якій стадії господарського процесу, у тому числі, на стадії виконання судового рішення. На відміну від звичайного договору, мирова угода у позовному провадженні укладається в процесі розгляду справи у господарському суді у формі та на умовах, передбачених процесуальним законодавством; підлягає затвердженню господарським судом; припиняє процесуально-правові відносини сторін; якщо мирова угода не виконується добровільно, вона виконується в порядку, встановленому для виконання судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/661/20).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2024 у справі №185/8179/22 щодо застосування ст. 207 ЦПК України, яка за змістом є аналогічною статті 192 ГПК України, зазначила, що мирова угода є юридичним документом, який створюється сторонами процесу і затверджується судом з метою вирішення спору шляхом досягнення взаємної згоди. Загальний наслідок укладення мирової угоди полягає в тому, що сторони приймають умови, які для них є прийнятними, замість того, щоб покладати вирішення спору на суд.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду також вказала, що за своїм змістом процедура закінчення розгляду справи укладенням мирової угоди складається з декількох послідовних дій, що вчиняються сторонами та судом:

1) сторони справи укладають мирову угоду;

2) сторони повідомляють суд про укладання мирової угоди, подавши до суду спільну письмову заяву про це;

3) суд роз`яснює сторонам наслідки укладення сторонами мирової угоди;

4) суд перевіряє:

- чи не обмежені представники сторін вчинити дії з укладання мирової угоди;

- чи мирова угода укладається сторонами на підставі взаємних поступок;

- чи стосується мирова угода лише прав та обов`язків сторін;

- якщо у мировій угоді сторони вийшли за межі предмета спору, то чи мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб;

5) суд постановляє ухвалу, якою:

-затверджує мирову угоду;

- вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету;

- закриває провадження у справі.

До викладеного Суд доповнює таким.

Суд ухвалою від 11.09.2025 ухвали Відповідачу виконати вимоги Закону щодо обов`язку зареєструвати в підсистемі "Електронний суд" Електронний кабінет для обміну документами в ЄСІКС.

Одночасно суд попередив про відповідальність за невиконання вимог ухвали суду.

Судом встановлено, згідно довідки про доставку електронного листа вбачається, що ухвалу від 11.09.2025 отримано представником Відповідача адвокатом Ясюнецьким О.О. в електронний кабінет 11.09.2025 о 18:37 та, з урахуванням абз. 2 п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, вважається врученою 12.09.2025.

Станом на 02.10.2025 вимоги ухвали суду від 11.09.2025 Відповідачем не виконано.

З урахуванням наведеного та з метою надання учасникам справи право на врегулювання спору між собою на засадах диспозитивності, Суд ухвалює відкласти розгляд справи по суті, повторно зобов`язати Відповідача виконати вимоги Закону щодо обов`язку зареєструвати Електронний кабінет в підсистему "Електронний суд" ЄСІКС для обміну документами.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 216, ст.232, 233-235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відкласти судове засідання на "27" жовтня 2025 р. о 10:00 в приміщенні Господарського суду Житомирської області, в залі судових засідань № 108

2. Сторонам спору: у разі наявності укладення мирової угоди надіслати Суду погоджений сторонами її примірник на розгляд та затвердження.

3. Повторно Відповідачу: виконати вимоги Закону щодо обов`язку зареєструвати в підсистемі "Електронний суд" Електронний кабінет для обміну документами в ЄСІКС.

Попередити про те, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (п.7 ч.2 ст. 2, ч. 2 ст. 18 та ч.2 ст. 326 ГПК України).

Ухвала набрала законної сили 02.10.2025 та оскарженню не підлягає.

Суддя Машевська О.П.

Друк. :

1- у справу, 2- позивачу (через Ел. суд), 3- (рек. з повід),, адвокату (через Ел. суд)