УХВАЛА

25 вересня 2025 року

м. Київ

cправа № 904/4806/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Колос І.Б. (головуючий), Булгакової І.В., Власова Ю.Л.,

за заявою акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод»

про роз`яснення постанови Верховного Суду від 10.09.2025

у справі № 904/4806/22

за позовом акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (далі - АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз»)

до акціонерного товариства «ДніпроАЗОТ» (далі - АТ «ДніпроАЗОТ»)

про стягнення 384 048 438,15 грн.

ВСТАНОВИВ:

АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» звернулося до суду з позовом до АТ «ДніпроАЗОТ» (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 384 048 438,15 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2024 у справі № 904/4806/22 у задоволенні клопотання АТ «ДніпроАЗОТ» про зменшення неустойки відмовлено; позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 253 325 333,09 грн основного боргу, 16 238 622,55 грн пені, 8 422 942,93 грн - 3% річних, 52 509 188,66 грн інфляційних втрат; у решті позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, акціонерне товариство «Кременчуцький сталеливарний завод» (далі - АТ «Кременчуцький сталеливарний завод») - особа, яка не брала участі у розгляді справи, 23.05.2025 звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило, зокрема скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2024 в частині задоволення позовних вимог та прийняти у скасованій частині нове рішення про відмову в позові в повному обсязі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2025 апеляційну скаргу АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» залишено без руху та надано скаржнику строк на усунення недоліків.

У визначений апеляційним господарським судом строк апелянт не усунув недоліків апеляційної скарги та не надав витребуваних судом доказів.

У зв`язку з наведеним, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.07.2025 зі справи апеляційну скаргу АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» на рішення суду першої інстанції повернуто заявникові на підставі частини четвертої статті 174 ГПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції від 24.07.2025, АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу суду апеляційної інстанції, а справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду апеляційної скарги АТ «Кременчуцький сталеливарний завод».

Постановою Верховного Суду від 10.09.2025 зі справи касаційну скаргу АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» залишено без задоволення, а ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 24.07.2025 у справі № 904/4806/22 - без змін.

Постанову суду касаційної інстанції мотивовано, зокрема таким.

За змістом касаційної скарги скаржник оскаржив виключно ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 24.07.2025 у справі № 904/4806/22, водночас зазначеною ухвалою суд апеляційної інстанції не вирішував питання щодо наявності/відсутності підстав для відстрочення сплати судового збору за клопотанням апелянта. Відповідне питання було предметом розгляду в ухвалі Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2025, згідно з якою апеляційну скаргу АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

Право сторони на оскарження ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, передбачено у частині другій статті 304 ГПК України.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 304 ГПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу.

Скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову.

Саме у такому випадку суд має розглянути доводи скаржника щодо незаконності ухвали, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду апеляційної інстанції, саме як один із доводів касаційної скарги.

Водночас доводи, які стосуються оскарження ухвали суду апеляційної інстанції від 03.06.2025 про залишення апеляційної скарги АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» без руху, не включені в текст касаційної скарги, відповідно не є предметом касаційного перегляду.

За наведених обставин, Суд розглянув касаційну скаргу АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» виключно в межах її доводів та вимог, зазначивши, що повертаючи апеляційну скаргу заявникові на підставі частини четвертої статті 174 ГПК України, суд апеляційної інстанції вказав, що апелянт не усунув недоліки апеляційної скарги у строк, визначений апеляційним господарським судом.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу (частина друга статті 260 ГПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ураховуючи наведені положення процесуального законодавства та зважаючи на встановлені обставини, Верховний Суд дійшов висновку про те, що суд апеляційної інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення апеляційної скарги скаржникові, діяв відповідно до вимог ГПК України та у межах повноважень, у зв`язку з чим суд касаційної інстанції ухвалив постанову про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду апеляційної інстанції - без змін.

АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» 15.09.2025 звернулося до Верховного Суду із заявою про роз`яснення постанови Верховного Суду від 10.09.2025 у справі № 904/4806/22.

Ідентична за змістом заява надійшла від АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» 16.09.2025, у зв`язку з чим Суд розглядає подані заяви як одну заяву.

У заяві АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» просило Суд роз`яснити:

- чи повинен заявник касаційної інстанції у прохальній частині касаційної скарги зазначати окремо про оскарження ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, якщо доводи щодо порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали про залишення апеляційної скарги без руху включені в текст касаційної скарги?

- чи зазначається у такому випадку ухвала про залишення апеляційної скарги без руху в касаційній скарзі окремо як оскаржуване рішення з формуванням щодо неї окремих вимог (з проханням її скасувати)?

- який у такому випадку строк оскарження ухвали про залишення апеляційної скарги без pyxy?

Відповідно до частини першої статті 245 ГПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Виходячи зі змісту наведеної норми роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання.

Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Таким чином, рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною другою статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, порядок здійснення яких визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція наведена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 09.07.2018 у справі № 911/2050/16, від 10.07.2018 у справі № 461/1930/16-ц, від 03.09.2018 у справі № 638/11634/17(К/9901/4439/17), від 18.06.2019 у справі № 903/922/17, від 06.10.2020 у справі № 233/3676/19.

З огляду на зазначене вище, враховуючи імперативні положення статті 245 ГПК України, Верховний Суд наголошує на наявності критеріїв визначення судом можливості прийняття до розгляду заяви про роз`яснення відповідного судового рішення:

- заява про роз`яснення судового рішення має бути подана особою, щодо якої воно ухвалене, або особою, якою буде здійснюватись його примусове виконання;

- судове рішення має підлягати виконанню, але на момент подання відповідної заяви має бути ще не виконане;

- заявником має бути доведено, що зміст резолютивної частини судового рішення є нечітким або незрозумілим.

До близьких за змістом правових висновків дійшов Верховний Суд, зокрема в постанові від 20.12.2023 зі справи № 400/2839/22.

Водночас постановою від 10.09.2025 Верховний Суд залишив касаційну скаргу АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» без задоволення, а ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 24.07.2025 у справі № 904/4806/22 - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції, із заявою про роз`яснення якої звернулося АТ «Кременчуцький сталеливарний завод», не є судовим рішенням, право на роз`яснення якого передбачено статтею 245 ГПК України, оскільки названа постанова не підлягає виконанню в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, як зазначено вище, доводи, які стосуються оскарження ухвали суду апеляційної інстанції від 03.06.2025 про залишення апеляційної скарги АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» без руху, не включені в текст касаційної скарги, відповідно не були предметом касаційного перегляду.

Згідно з частиною четвертою статті 245 ГПК України про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що постанова Верховного Суду від 10.09.2025 у справі № 904/4806/22 не може бути об`єктом роз`яснення у розумінні господарського процесуального закону, відповідно у задоволенні заяви про роз`яснення цієї постанови слід відмовити.

Керуючись статтями 234, 235, 245 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити акціонерному товариству «Кременчуцький сталеливарний завод» у задоволенні заяви про роз`яснення постанови Верховного Суду від 10.09.2025 у справі № 904/4806/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Булгакова

Суддя Ю. Власов