ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"29" вересня 2025 р. Cправа № 902/849/25
Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Андрущенко Г.В.,
представника позивача Дорофєєв Д.О. (поза межами приміщення суду),
відповідач не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву представника позивача №б/н від 18.09.2025 року щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у справі:
про: стягнення 349580,23 грн
Рішенням суду від 17.09.2025 позов задоволено повністю, а саме стягнуто з Відкритого акціонерного товариства "Гніванський кар`єр" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Західукрвибухпром" 255057,92 грн - основного боргу, 36677,92 грн пені, 11236,52 грн - 3 % річних, 46607,87 грн - інфляційних втрат та 4544,59 грн витрат зі сплати судового збору.

19.09.2025 до суду надійшла заява представника позивача №б/н від 18.09.2025 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 18000,00 грн.

Ухвалою суду від 22.09.2025 призначено судове засідання з вирішення питання понесених позивачем судових витрат у справі №902/849/25 на 29.09.2025.

На визначену судом дату 29.09.2025 в судове засідання з`явився представник позивача. Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, однак про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та в установленому законом порядку, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Частиною 3 ст. 244 ГПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 244 ГПК України).

Відповідно до ст. 113 ГПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюється законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ч. 1, ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом, або призначеного судом строку.

Враховуючи належне повідомлення відповідача, а також те, що строк, визначений ч.3 ст. 244 ГПК України є присічним, суд дійшов висновку, що неявка представника відповідача розгляду заяви не перешкоджає.

В судовому засіданні позивач підтримав заяву та просив її задовольнити.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні.

В судовому засіданні 29.09.2025 в зв`язку з неявкою учасників справи на проголошення вступної та резолютивної частини додаткового рішення остання долучена до матеріалів справи без проголошення.

Розглянувши подану представником позивача заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд враховує наступне.

Як зазначалось вище, у позовній заяві позивачем зазначено, що на день подання позовної заяви до суду орієнтовний розмір понесених позивачем витрат на правову допомоу становить 18000,00 грн.

Рішенням суду від 17.09.2025 позов задоволено повністю, а саме стягнуто з Відкритого акціонерного товариства "Гніванський кар`єр" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Західукрвибухпром" 255057,92 грн - основного боргу, 36677,92 грн пені, 11236,52 грн - 3 % річних, 46607,87 грн - інфляційних втрат та 4544,59 грн витрат зі сплати судового збору.

Після прийняття судового рішення, 19.09.2025 року, у строк визначений п. 8 ст. 129 ГПК України, від представника позивача надійшла заява №б/н від 18.09.2025 про відшкодування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18000,00 грн. з долученням доказів, зокрема доказів направлення даної заяви відповідачу.

Відповідно до частини 1 статті 244 ГПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, наведеною нормою визначено, що суд, який ухвалив рішення у справі, може за заявою учасника справи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом статті 123 ГПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 8 статті 129 ГПК розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини "Гурепка проти України № 2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Аналіз положень статей 126-129 ГПК України вказує на те, що процесуальне законодавство надає можливість іншій стороні подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у разі незгоди із розрахунком витрат, наведеним у відповідній заяві.

Позивачем в підтвердження заявлених в заяві №б/н від 18.09.2025 судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18000,00 грн подано до суду копії: Договору-доручення про надання правової допомоги від 01.05.2025; Акту про надання юридичних послуг (до Договору-доручення про надання правової допомоги від 01.05.2025) з детальним описом робіт наданих адвокатом на загальну суму 18000,00 грн; Платіжної інструкції №2238 від 17.09.2025 на суму 18000,00 грн; ордеру на надання правничої допомоги серії ВК №1173654 від 20.06.2025, наявного в матеріалах справи, та докази направлення даної заяви з додатками на адресу відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 цієї статті).

Згідно положень частини 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами частини 2 статті 126 ГПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також, в порядку статті 86 ГПК України надає належну оцінку поданим стороною, яка понесла відповідні витрати, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Частиною 4 статті 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Водночас, згідно з частиною 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з статтею 74 України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

Дослідивши докази, надані представником позивача в підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу судом встановлено, що заявлені витрати підтверджені належними та допустимими доказами.

В позовній заяві позивачем було зазначено, що на день подання позовної заяви до суду орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу становить 18000,00 грн.

Заяву про обґрунтування понесених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 18000,00 грн направлено представником позивача на адресу відповідача, про що надано суду докази, з огляду на викладене відповідач не був позбавлений можливості подати заяву щодо зменшення розміру таких витрат, однак таким правом не скористався.

Крім того, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Таку правову позицію викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Беручи до уваги факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також те, що сума зазначених витрат підтверджується матеріалами справи та враховуючи, що відповідачем в порядку, визначеному п. 5 ст. 126 ГПК України не подано клопотання про неспівмірність заявлених витрат, суд дійшов висновку про необхідність покладення зазначених витрат на відповідача відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про задоволення заяви представника позивача щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат у розмірі 18000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 74-79, 86, 123, 126, 129, 233, 240, 244, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву №б/н від 18.09.2025 року представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Західукрвибухпром" адвоката Дорофєєва Д.Д. про стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Гніванський кар`єр" 18000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Гніванський кар`єр" (вул. Соборна, 85, м. Гнівань, Тиврівський р-н, Вінницька обл., 23310; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Західукрвибухпром"(вул. Лесі Українки,19, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10003; ) 18000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Примірник повного судового рішення направити сторонам в зареєстровані електронні кабінети в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд».

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.

Повне додаткове рішення суду складено 30 вересня 2025 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи