ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/3008/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Юрченко В.С.

секретар судового засідання: Трофименко С.В.

за участю представників учасників процесу:

позивача - Мишолов Руслана Олександрівна (в режимі відеоконференції),

відповідача - Дикань Олександра Миколаївна (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Харківської області в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Українська дорожньо-будівельна компанія" (Україна, 84102, Донецька область, місто Слов"янськ (з), вулиця Заводська, будинок 2, ),

до Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (Україна, 61022, місто Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 6 під"їзд, 1 поверх, )

про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша Українська Дорожньо-Будівельна Компанія" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про визнання протиправним та скасування п. 1 резолютивної частини рішення Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відповідач) від 27.06.2024 року № 70/101-р/к у справі № 2/01-23-21 в частині визнання дій Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша українська дорожньо-будівельна компанія" антиконкурентними узгодженими діями, які стосуються спотворення результатів торгів та п. 2 резолютивної частини рішення Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.06.2024 № 70/101-р/к у справі № 2/01-23-21.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оспорюване рішення АМК в частині, яка стосується позивача, винесене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які мають значення для справи і визнані встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, при цьому, поза межами строків давності притягнення позивача до відповідальності, що відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону № 2210-ІІІ є підставою для визнання противним та скасування рішення в оспорюваній частині.

Стислий виклад пояснень відповідача.

26.05.2025 року відповідач надав суду письмові пояснення по суті позовних вимог, з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2025 року по цій справі, в яких проти задоволення позовних вимог заперечує з огляду на наступне.

Розслідування у справі № 2/01-23-21 не тривало понад строки давності притягнення до відповідальності Позивача, і загальна тривалість її розгляду була менша 5 років.

Довготривалий розгляд антимонопольної справи Відповідач пов"язує із проведенням реорганізації територіальних відділень Антимонопольного комітету України, а також на перерви у роботі ЄДРПОУ з 24.02.2022 по 26.05.2022, що унеможливлювало отримання відповідної інформації.

Відповідач також зазначає, що на тривалість розгляду справи № 2/01-23-21 вплинули і активні обстріли Харківської міської територіальної громади. Будинок Державної промисловості, де зареєстроване та здійснює діяльність Східне МТВ АМКУ, зазнав пошкоджень в результаті ракетного обстрілу м. Харкова, зокрема 01.03.2022 та 02.01.2024, що унеможливлювало перебування працівників Відділення на робочих місцях, доступу до інформаційних ресурсів та до матеріалів справи №2/01-23-21, яка зокрема, містить інформацію з обмеженим доступом, що передбачає для неї спеціальний режим, як використання так і зберігання.

Крім того, відповідач зазначає, що зупинення строку давності у зв"язку із розглядом справи № 2/01-23-21 відбулось з 07.02.2020 по 27.06.2024, а отже, Відділенням не було порушено строку притягнення Позивача до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Стислий виклад пояснень позивача.

28.05.2025 року позивач надав суду письмові пояснення по суті позовних вимог, з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.04.2025 по цій справі, в яких просить задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне.

Відповідачем не надано обґрунтованих доказів та пояснень, об`єктивних і поважних причин, що пов`язані безпосередньо з розглядом справи (складність справи/поведінка сторін антимонопольної справи/дії або бездіяльність відповідних державних органів), що стали причиною такого довготривалого розгляду справи та винесення Рішення поза межами строків притягнення до відповідальності, які встановлені у ст. 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Крім того, зазначає, що збір інформації АМК здійснювався з 2020 по 2022 роки. Навіть з урахуванням, витягу з ЄДРПОУ від 03.05.2024, листа ГУ ДПС у Донецькій області від 12.04.2024 № 2457/5/05-99-04-12 та листа ГУ ДПС у Київській області від 11.04.2024 № 7063/5/10-36-04-02, у відповідь на запит Відповідача від 08.04.2024, позивач зазначає, що матеріали справи свідчать про факт бездіяльності відповідача в межах антимонопольної справи, протягом 2 років 3 місяців (з 20.01.2022 р. - по 08.04.2024 р.). В свою чергу, така бездіяльність відповідача мала наслідком прийняття Рішення поза межами строків притягнення до відповідальності, які встановлені у ст. 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції" ( 3659-ХІІ).

Розгляд Відповідачем справи протягом такого строку став надмірним тягарем для Товариства з обмеженою відповідальністю "ПУДБК", з огладу на відсутність юридичної визначеності і остаточності щодо вирішення питання відповідності дій останього вимогам законодавства. Позивач не міг повноцінно приймати участь у торгах, що вплинуло на його гоподарську діяльність, адже в будь-який момент прийняте рішення Відповідача може вплинути на результат торгів, що у свою чергу спричиняє збитки для ТОВ "ПУДБК" у вигляді сплати грошових коштів за участь у закупівлі та оплати при поданні, у разі необхідності, скарг до АМК України.

В силу положень Закону № 3659-ХІІ питання щодо тривалості розслідування в антимонопольній справі з моменту його початку до винесення відповідного рішення АМК, незважаючи на відсутність нормативно запроваджених у Законі строків розгляду й прийняття відповідного рішення, не дозволяє сприймати стан ров"язання цього питання безмежним, безкінечним, таким, що може тривати невиправдано довго.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Рішенням Господарського суду Харківської області від 19.12.2024 у справі №922/3008/24 залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 у справі №922/3008/24 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.04.2025 ( головуючий суддя Ємець А.А., судді Булгакова І.В. і Колос І.Б.) рішення Господарського суду Харківської області від 19.12.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 зі справи № 922/3008/24 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставами для скасування рішення місцевого і постанови апеляційного господарських судів зі справи № 922/3008/24 стало таке.

Передаючи справу № 922/3008/24 на новий розгляд, Верховний Суд у постанові від 17.04.2025 вказав на те, що суд першої інстанції, який самоусунувся від дослідження питання як щодо строків розгляду АМК справи, так і про дотримання ним ч. 1 ст. 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ні апеляційний суд, який встановив лише обставини щодо строків розгляду справи, не врахували висновків Верховного Суду у постанові від 14.05.2024 у справі № 910/19008/21 у своїй сукупності та, зокрема, в частині того, що:

- положення ч. 2 ст. 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначають, що перебіг строку позовної давності зупиняється на час розгляду органом АМК антимонопольної справи, водночас наведені положення ніяким чином:

- не скасовують, підміняють та/або продовжують строки, визначені у ч. 1 цієї статті (суб`єкт господарювання не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності; строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення);

- не наділяють правом органи АМК щодо притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності за порушення конкурентного законодавства поза межами, визначеними у ч. 1 ст. 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції";

- у вирішенні питання про дотримання органом АМК строків давності притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності тлумачення словосполучення "розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" першочергове значення має саме сутнісний зміст поняття "розгляд справи", тобто вчинення органом АМК всіх необхідних процесуальних дій, направлених на збір доказів, які підтверджують обставини інкримінованого суб`єкту господарювання порушення конкурентного законодавства та вчинення всіх необхідних передбачених Законом дій задля встановлення обставин такого порушення, і, відповідно, прийняття рішення щодо наявності / відсутності підстав для притягнення цього суб`єкта до відповідальності;

- у вирішенні спору про наявність/відсутність підстав для визнання недійсним рішення АМК та застосуванні положень ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у сукупності, зокрема, з положеннями ч. 2 ст. 42 цього Закону важливим є застосування положень ч ч. 1, 2 ст. 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у сукупності та дотримання АМК строків давності, встановлених у цій статті;

- у разі якщо господарські суди під час розгляду справи встановлять обставини саме щодо бездіяльності органів АМК, яка полягає у зволіканні щодо прийняття рішення за наслідками розгляду антимонопольної справи, в межах строків притягнення до відповідальності, які встановлені у ст. 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за відсутності об`єктивних і поважних причин, що пов`язані безпосередньо з розглядом справи (складність справи/поведінка сторін антимонопольної справи/дії або бездіяльність відповідних державних органів), бездіяльність органу АМК не може визнаватися такою, що узгоджується з положеннями ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Верховний Суд зазначив, що суди попередніх інстанцій не з`ясували означених питань, які мають істотне та важливе значення для встановлення обставин у справі, оскільки не досліджували та не оцінювали оспорюваного рішення АМК на предмет дотримання антимонопольним органом строків притягнення позивача до відповідальності з урахуванням встановлених обставин закінчення позивачем порушення 04.04.2019 та прийняття АМК стосовно нього рішення 27.06.2024, тобто чи відповідає оспорюване в частині рішення АМК приписам ч. 1 ст. 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ураховуючи також і те що розгляд антимонопольної справи завершився після 4 років 4 місяців розслідування, відповідно, дійшли передчасних висновків щодо результату вирішення справи з огляду на наведені висновки Верховного Суду у постанові від 14.05.2024 у справі № 910/19008/21 щодо питання комплексного застосування ч. ч. 1, 2 ст. 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

У вказаній постанові Верховний Суд вказав, що під час нового розгляду судам необхідно врахувати викладене, дослідити зібрані у справі докази, дати їм належну правову оцінку і залежно від встановленого вирішити спір відповідно до закону.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для нового розгляду справи № 922/3008/24 визначено суддю Юрченко В.С.

12.05.2025 суду відкрив провадження у справі № 922/3008/25 за правилами загального позовного провадження.

Суд створив усі можливості учасникам справи для висловлення своїх доводів і заперечень, повідомлення усіх відомих їх обставин та подання усіх можливих доказів, вирішив усі подані клопотання, а також виконав решту завдань підготовчого провадження, у зв"язку з чим, суд ухвалою без винесення окремого документу від 14.07.2025 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 18.08.2025.

14.08.2025 через кабінет системи "Електронний Суд" від позивача надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (вх. № 18701).

18.08.2025 суд, постановив ухвалу без оформлення окремого документу, про відмову в задоволенні клопотання позивача (вх. № 18701 від 14.08.2025) про відкладення (перенесення) розгляду справи.

18.08.2025 суд, відповідно до ч. 2 ст. 216 ГПК України, оголосив перерву по розгляду справи по суті на 08.09.2025.

29.08.2025 через кабінет системи "Електронний Суд" від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 19826).

08.09.2025 судом було задоволено клопотання відповідача (вх. № 19826 від 29.08.2025) та відповідно до ст. 202, 216 ГПК України постановлено ухвалу без оформлення окремого документу про відкладення розгляду справи по суті на 22.09.2025.

22.09.2025 у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні 22.09.2025 заперечував проти задоволення позову.

22.09.2025 суд, з"ясувавши обставини, на які посилаються сторони, дослідив в порядку ст. 209 і 210 ГПК України, докази у справі.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження ( пункт 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Враховуючи положення статей 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними матеріалами.

В судовому засіданні 22.09.2025 суд ухвалив рішення у справі, проголосивши його вступну та резолютивну частини.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

ІІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Як вбачається з наявних матеріалів справи, рішенням № 70/101-р/к, зокрема:

1. Визнано що Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕРША УКРАЇНСЬКА ДОРОЖНЬО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" (ідентифікаційний код юридичної особи - 38587794, місцезнаходження: 84102, Донецька область, місто Слов"янськ, вулиця Заводська, будинок 2) та Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ДОРОЖНЬО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" (ідентифікаційний код юридичної особи-35174848, місцезнаходження: 08600, Київська область, місто Васильків, вулиця Володимирська, будинок 57А, офіс 11) вчинили порушення, передбачене п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час підготовки конкурсних пропозицій та участі у торгах, проведених Житлово-комунальним відділом Покровської міської ради Донецької області на закупівлю "Послуги по поточному ремонту з ліквідації руйнувань асфальтобетонних покриттів магістральних доріг струменевим методом машиною марки УЯР - 101, Раtcher Strassmayr (або еквівалент) м. Покровськ Донецької області" (ідентифікатор закупівлі в системі "Prozorro" - UA-2019-02-21-000161-a).

2. За порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕРША УКРАЇНСЬКА ДОРОЖНЬО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" (ідентифікаційний код юридичної особи-38587794) штраф у розмірі 68 000,00 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

3. За порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ДОРОЖНЬО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" (ідентифікаційний код юридичної особи - 35174848) штраф у розмірі 68 000,00 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

Судом встановлено, що Адміністративною колегією Донецького ТВ прийнято розпорядження від 07.02.2020 № 55/2-рп/к про початок розгляду справи № 55/2-2020 на підставі подання відділу досліджень та розслідувань Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі за текстом - Донецьке ТВ) від 16.01.2020 № 55-03/1п за ознаками вчинення ТОВ "ПУДБК" та ТОВ "ПДБК" порушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосується спотворення результатів торгів.

Листом від 10.02.2020 № 55-02/148 на адресу, зазначеному в ЄДР ТОВ "ПДБК" було надіслано копію розпорядження адміністративної колегії Донецького ТВ від 07.02.2020 № 55/2-рп/к про початок розгляду справи № 55/2-2020.

Листом від 10.02.2020 № 55-02/149 на адресу, зазначеному в ЄДР ТОВ "ПУДБК" було надіслано копію розпорядження адміністративної колегії Донецького ТВ від 07.02.2020 № 55/2-рп/к про початок розгляду справи № 55/2-2020.

Відповідно до п.п. 6.1. п. 6 розпорядження Антимонопольного комітету України від 28.11.2019 № 23-рп "Про реорганізацію територіальних відділень Антимонопольного комітету України" (зі змінами) з 01.06.2020 Донецьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України припинено шляхом приєднання до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України. Відповідно до підпункту 7.6 підпункту 7 вказаного розпорядження з 02.06.2020 найменування Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України змінено на Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету (далі за текстом - Відділення/АМК).

Розпорядженням адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 11.02.2021 № 70/23-рп/к Відділенням прийнято до провадження матеріали справи № 55/2-2020 та присвоєно справі новий номер - № 2/01-23-21 (далі за текстом - Рішення АМК/антимонопольна справа № 2/01-23-21).

Порушення антиконкуретного законодавства, яке досліджувало Відділення в межах справи № 2/01-23-21, відбувалось у період проведення торгів з 21.02.2019 по 04.04.2019, і закінчилось підписанням відповідного договору між ТОВ "ПУДБК" та Житлово-комунальним відділом Покровської міської ради Донецької області від 04.04.2019.

Відділенням АМК у рішенні за наслідками розгляду справи № 2/01-232-21 було встановлено такі обставини.

Замовником - Житлово - комунальним відділом Покровської міської ради Донецької області, на вебпорталі публічних закупівель "Prozorro" 21.02.2019 опубліковано оголошення про проведення Торгів (ідентифікатор закупівлі в системі "Prozzoro" - UA-2019-02-21-000161-а).

Предметом закупівлі (лот 1) є "Послуги по поточному ремонту з ліквідації руйнувань асфальтобетонних покриттів магістральних доріг струменевим методом машинною марки УЯР-101, Patcher Strassmay (або еквівалент), місто Покровськ Донецької області". Очікувана вартість закупівлі - 1 000 000,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до реєстру отриманих тендерних пропозицій для участі у Торгах за Лотом 1 були подані тендерні пропозиції зокрема від:

- ТОВ "ПДБК";

- ТОВ "Перша українська дорожньо-будівельна компанія" (далі за текстом - ТОВ "ПУДБК").

Згідно із протоколом засідання тендерного комітету Замовника від 20.03.2019 №51 переможцем Торгів за Лотом 1 визначено ТОВ "ПУДБК" з ціновою пропозицією у розмірі 999 337,92 грн.

Житлово - комунальний відділ Покровської міської ради Донецької області із ТОВ "ПУДБК" уклав договір від 04.04.2019 № 165 на суму 999 337,92 грн.

За результатом аналізу документів, поданих Відповідачами у складі тендерних пропозицій на Торги, інформації, зібраної в ході розгляду антимонопольної справи №2/01-23-21, Відділенням виявлені обставини, які свідчили про вчинення ТОВ "ПДБК", ТОВ "ПУДБК" порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосується спотворення результатів торгів, зокрема, встановлені наступні обставини.

Щодо перебування одних і тих же осіб у трудових відносинах ТОВ «ПУДБК» і ТОВ «ПДБК» Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - ГУ ПФУ у Київській області) листом від 25.02.2020 № 55-02/691 (вх. від 17.06.2020 № 55-01/466) повідомило Відділення, що під час проведення Торгів ТОВ "ПУДБК" та ТОВ "ПДБК" одночасно перебували у трудових відносинах з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР НОМЕР_1 ).

За інформацією, наданою ТОВ "ПДБК" листом від 12.08.2019 № 54 (вх. від 12.08.2019 № 55-01/700), ОСОБА_1 займала посаду інженера проектно-кошторисної роботи та була залучена до підготовки та участі у Торгах. Як повідомило ТОВ "ПДБК" функціональними обов`язками інженера проектно-кошторисної роботи передбачено: "Забезпечує одержання комплектної проектно-кошторисної документації на будівництво об`єктів від замовників та передачу її за призначенням для виконання будівельних робіт. Здійсненює перевірку правильності складання кошторисної документації проектними організаціями, відповідність її діючим нормативним документам (згідно посадової інструкції)". Також, ТОВ "ПДБК" зазначило, що ОСОБА_1 , в рамках підготовки та участі в Торгах, "здійснювала розрахунок договірної ціни".

Листом від 16.08.2019 № 51 (вх. від 16.08.2019 № 55-01/726) ТОВ "ПУДБК" повідомило, що ОСОБА_1 займала посаду інженера проектно-кошторисної роботи (за сумісництвом). Як повідомило ТОВ "ПУДБК" функціональними обов`язками інженера проектно-кошторисної роботи передбачено "Забезпечує одержання комплектної проектно-кошторисної документації на будівництво об`єктів від замовників та передачу її за призначенням для виконання будівельних робіт. Здійснює перевірку правильності складання кошторисної документації проектними організаціями, відповідність її діючим нормативним документам (згідно посадової інструкції)".

Відділення у справі № 2/01-23-21 вказало у своїх висновках, які оформлені у Рішенні АМК, що одночасне перебування ОСОБА_1 на посаді інженера проектно-кошторисної роботи (за сумісництвом) можливий за умови, що вони не конкурують між собою, а господарську діяльність ведуть скоординовано з метою досягнення спільних результатів.

У Рішенні, прийнятому у антимонопольній справі № 2/01-23-21, Відділення зазначило, що в умовах справжньої конкуренції суб`єкти господарювання, які позиціонують себе як конкуренти по відношенню один до одного, будуть уникати ситуації щодо наявності спільних працівників, оскільки такі працівники та матеріальні або інші вигоди можуть вдаватись до збирання інформації, у тому числі комерційної таємниці, розголошення якої надасть шкоди суб`єкту господарювання або надасть неправомірних переваг у конкуренції, в інтересах кого ця інформація збиралась.

Щодо фінансових та господарських відносин між ТОВ «ПУДБК» і ТОВ «ПДБК» у Рішенні № 2/01-23-21 зазначено, що загальна сума перерахованих коштів між ТОВ "ПУДБК" та ТОВ "ПДБК" з січня 2019 по липень 2019 становила 4 675 869 грн, що свідчить про сталі господарські відносини між ними як до проведення Торгів, так і після їх проведення.

ТОВ "ПДБК" листом від 12.08.2019 № 54 (вх. від 12.08.2019 № 55-01/700) (а.с. 198-221, том 2), відкрита інформація міститься на СD диску наданому АМК) повідомило, що між ТОВ "ПУДБК" та ТОВ "ПДБК" протягом 2018 року та січня 2019 - липня 2019 року існували господарські правовідносини щодо купівлі, продажу товарів, надання послуг, оренди техніки, а саме між ними були укладені наступні договори, які діяли, зокрема, протягом вказаного періоду:

- відповідно до договору від 02.07.2018 та видаткових накладних ТОВ "ПУДБК" постачало ТОВ "ПДБК" товар: бетон БСГ В15ПЗ; бордюр БР 15.30.100, тощо;

- відповідно до договору 20.07.2017 № 20/07-2017 та видаткових накладних ТОВ "ПУДБК" постачало ТОВ "ПДБК" наступні товари: емульсію, щебінь, асфальтобетон, ЩМА, різні матеріли для будування, ремонту, облагороджування доріг;

- відповідно до договору 30.11.2017 №30/11-2017 та видаткових накладних ТОВ "ПУДБК" постачало ТОВ "ПДБК" наступні товари: фарбу для дорожньої розмітки; емульсію бітумну; ферродо пневмомуфти М1, М2, генератор EM 10000RB , тощо;

- відповідно до договору від 24.04.2018 № 2404/01-18 та актів надання послуг ТОВ "ПДБК" надавало ТОВ "ПУДБК" послуги із використання вантажного автогудронатора АРБ-8;

- відповідно до договору від 24.04.2018 № 2404/02-18 та актів надання послуг ТОВ "ПДБК" надавало ТОВ "ПУДБК" послуги із використання автомобіля ГАЗ-2705-434;

- відповідно до договору від 02.05.2018 № 02/05/18-ПУ та актів надання послуг ТОВ "ПДБК" надавало ТОВ "ПУДБК" послуги механізмами та автотранспортом, перелік яких зазначений у додатку 1 до договору №02/05/18-ПУ;

- відповідно до договору від 01.06.2018 № 0106-18 та актів надання послуг ТОВ "ПДБК" надавало ТОВ "ПУДБК" послуги по укладанню асфальтобетону, влаштуванню дорожньої розмітки на автомобільній дорозі;

- відповідно до договору від 02.05.2018 № 0205-18-ТМ та актів надання послуг ТОВ "ПДБК" надавало ТОВ "ПУДБК" послуги по укладанню асфальтобетону;

- відповідно до договору від 03.12.2018 № 03/12/18 та актів надання послуг ТОВ "ПДБК" надавало в оренду ТОВ "ПУДБК" техніку: автомобіль бортовий MAN TGL 12.210;

- відповідно до договору від 20.02.2019 № 27 та актів надання послуг ТОВ "ПДБК" надавало в платне строкове користування ТОВ "ПУДБК" механізми: мініелектростанцію, генератор 5кВт, електромолоток відбійний, воздуходувки;

- відповідно до договору від 20.02.2019 № 2002/19-1 та актів надання послуг ТОВ "ПУДБК" надавало послуги ТОВ "ПУДБК" вантажного транспорту спецтехніки, зазначеній у додатку 1 до договору 20.02.2019 № 2002/19-1 (автогрейдер, коток дорожній, трактор, екскаватор, тощо).

ТОВ "ПУДБК" повідомило, що за період 2018 рік та січень-липень 2019 року придбано товарів, робіт, послуг від ТОВ "ПУДБК" на суму 5 870 817,92 грн; реалізовано товарів, робіт, послуг ТОВ "ПУДБК" на суму 7 772 621,99 грн.

З наданої ГУ ДПС У Донецькій області листом від 18.08.2021 № 17876 /5/05-99-12-04-14 (вх. від 25.08.2021 № 70-01/1351кі) (а. с. 233, том 2) та ГУ ДПС Київській області листом від 25.08.2021 № 20759/5/10-36-12-01 (вх. від 03.09.2021 №70-01/5079) (а.с. 234, том 2) інформації про банківські рахунки, що відкриті ТОВ "ПУДБК" і ТОВ "ПДБК" у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та АТ "УкрсибБанк") вбачається наступне.

АТ КБ "ПриватБанк" листом від 04.06.2020 № 20.1.0.0.0/7-200528/5804 (вх. від 11.06.2020 № 55-01/56кі) (а.с. 235-236, том 2), АТ "УкрсибБанк" листом від 04.06.2020 № 65-3/09/01 (вх. від 15.06.2020 № 55-01/57кі) (а.с. 237-245, том 2) надали інформацію стосовно операцій (виписки) по рахунках Відповідачів за 2019 рік. Банк повідомив, що протягом 2018 року, січня - липня 2019 року ТОВ «ПУДБК» повертало ТОВ "ПДБК" фінансову допомогу.

Щодо синхронності дій між ТОВ «ПУДБК» і ТОВ «ПДБК» під час подання тендерних пропозицій та оплати послуг електронного майданчику для участі у торгах та використання однієї і тієї ж електронної скриньки та точки доступу до мережі інтернет ДП "Прозорро" листом від 15.05.2019 № 206/1592/03 (вх. від 16.05.2019 № 55-01/434) (а.с. 250 т. 2) надав інформацію, що ТОВ "ПДБК" та ТОВ "ПУДБК" подали свої тендерні пропозиції на Торги з електронного майданчика "SmartTender.biz", оператором якого є ТОВ "Смарттендер".

ТОВ "Смарттендер" листом від 29.05.2019 № 332 (вх. від 04.06.2019 № 55-01/507) (а.с. 1 - 4, том 3) повідомило, що ТОВ "ПУДБК" та ТОВ "ПДБК" здійснили перерахування коштів для участі у Торгах в один день - 05.03.2019 через Київське ГРУ ПАТ КБ "ПриватБанк". У зазначеному листі ТОВ "СМАРТТЕНДЕР" повідомило, що при реєстрації на електронному майданчику "SmartTender.biz" ТОВ "ПДБК" та ТОВ "ПУДБК" використовувалися e-mail: - ТОВ "ПДБК" - ІНФОРМАЦІЯ_2; - ТОВ "ПУДБК" - ІНФОРМАЦІЯ_3.

ТОВ "Укрнет" у своєму листі від 29.05.2020 № 214/01/01-08 (вх. від 05.06.2020 №55-01/46кі) (а.с. 5, том 3) повідомило, що електронна поштова скринька ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована 18.02.2016, при реєстрації вказано ім`я користувача: ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до інформації, зазначеній в ЄДР, Витяг з якого сформовано Відділенням, ОСОБА_3 в період проведення Торгів був директором ТОВ "ПДБК".

ТОВ "Укрнет" також повідомило, що протягом листопада 2018 року - липня 2019 року доступ до електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснювався з IP-адреси. Відповідно до інформації, розміщеної в мережі Інтернет за посиланням https://www.ukraine.com.ua/info/, ІР адреса належить Інтернет провайдеру ТОВ "ІНТЕРНЕТ СХІД ГРУП" м. Краматорськ.

ТОВ "ПДБК" листом від 12.08.2019 № 54 (вх. від 12.08.2019 № 55-01/700) зазначило, що e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_3 використовувався ним протягом 2018 року та січня 2019 - травня 2019.

ТОВ "Інтернет Схід Груп" Листом від 29.05.2020 № 200529 (вх. від 03.06.2020 №55 - 01/520) (а.с. 6 - 12, том 3) повідомило, що IP-адреса була присвоєна кінцевому обладнанню споживача телекомунікаційних послуг - ТОВ "Промкомплект", яке отримує послуги за адресою підключення - Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Олекси Тихого, будинок 6Ж. ТОВ "Інтернет Схід Груп"" також повідомило, що жодний з Відповідачів (згідно Рішення № 70/101-р/к) не є абонентом ТОВ "Інтернет Схід Груп".

ТОВ "Промкомплект" листом від 20.01.2022 № 14 (вх. від 20.01.2022 №70-01/336) (а.с. 13 - 32, том 3) зазначило, що між ТОВ "Промкомплект" та ТОВ "ПУДБК", ТОВ "ПДБК" протягом листопада 2018 року - липня 2019 року відсутні договори на надання послуг Інтернет користування.

Пов"язаність ТОВ «ПУДБК» і ТОВ «ПДБК» через місцезнаходження. Найм ТОВ «ПДБК» нежитлового приміщення у суб"єкта господарювання, пов"язаного відносинами контролю з ТОВ «ПУДБК» Відділення у антиконкуретній справі № 2/01-23-21 зазначило, що ТОВ "ПУДБК" та ТОВ "ПДБК" знаходяться за однією адресою: Київська обл., м. Васильків, вул. Володимирська, 57-А, в офісах за послідовними номерами, що були розташовані поруч у період проведення торгів. ТОВ «ПДБК» протягом листопада 2018 року - липня 2019 року орендувало нежитлове приміщення у ТОВ «Компанія Містдорбуд», пов`язаного відносинами контролю з ТОВ «ПУДБК» (одні й ті ж засновники/співзасновники), що підтверджує, на думку Відділення у антиконкуретній справі № 2/01-21-23 обізнаність ТОВ "ПУДБК" та ТОВ "ПДБК" про діяльність одне одного, внаслідок чого між ними усувається або відчутно зменшується взаємна невизначеність щодо поведінки під час участі у торгах.

Відділення АМК на підставі зібраної інформації у 2020 році встановило, що договірна ціна, локальний кошторис та інші документи щодо розрахунку вартості тендерних пропозицій ТОВ "ПУДБК" та ТОВ "ПДБК" сформований у ПК АВК-5 однакової версії, мають послідовні порядкові номери, що вказує на узгодженість підготовки документів для участі у торгах.

Відділенням АМК, в сукупності фактів, установлено антиконкуретні узгоджені дії між ТОВ "ПУДБК" та ТОВ "ПДБК", а саме: пов`язаність ТОВ "ПДБК" та ТОВ "ПУДБК" спільним працівником; наявність господарських відносин між ТОВ "ПДБК" та ТОВ "ПУДБК"; надання (повернення) фінансової допомоги між ТОВ "ПДБК" та ТОВ "ПУДБК"; використання однієї і тієї ж електронної скриньки; синхронність дій ТОВ "ПДБК" та ТОВ "ПУДБК" під час подання тендерних пропозиції та оплати послуг електронного майданчику для участі у Торгах та використання однієї і тієї ж електроннної скриньки та точки доступу до мережі Інтернет; пов`язаність ТОВ "ПДБК" та ТОВ "ПУДБК" через місцезнаходження та найм ТОВ "ПДБК" нежитлового приміщення у ТОВ "Компанія "Містдорбуд" пов`язаного відносинами контролю з ТОВ "ПУДБК"; зазначення ТОВ "ПУДБК" при реєстрації на електронному майданчику для участі у Торгах контактної особи, яка була працівником ТОВ "ПДБК"; телефонний зв"язок між ТОВ "ПДБК" та ТОВ "ПУДБК"; використання ТОВ "ПДБК" та ТОВ "ПУДБК" однієї версії програмного комплексу АВК-5; спільні особливості електронних файлів ТОВ "ПДБК" та ТОВ "ПУДБК", поданих ними у складі тендерних пропозицій на Торги, які у своїй сукупності не можуть бути результатом випадкового збігу обставин чи наслідком дії об`єктивних чинників, а свідчать про узгодження Відповідачами своєї поведінки при підготовці до участі та участі у Торгах, зокрема, про обмін інформацією між ними, замінивши ризик, який породжує конкуренція, на координацію своєї економічної поведінки.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Частиною 1 ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Як визначено ст. 41 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також зазначено і у п. 12 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5, доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливть встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

Пунктом 32 Правил розгляду справ встановлено, що у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення. Під час вирішення питання про накладення штрафу у резолютивній частині рішення вказується розмір штрафу. Резолютивна частина рішення, крім відповідних висновків та зобов`язань, передбачених статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у необхідних випадках має містити вказування на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.

Вчинення суб`єктами господарювання узгоджених дій утворює самостійний склад порушення законодавства про захист економічної конкуренції і не залежить від того, чи займають відповідні суб`єкти господарювання чи один з них монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є:

неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи;

недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції";

порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції", економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" антиконкурентними узгодженими діями вважається також вчинення суб`єктами господарювання схожих дій (бездіяльності) на ринку товару, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції у разі, якщо аналіз ситуації на ринку товару спростовує наявність об`єктивних причин для вчинення таких дій (бездіяльності).

Достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як зловживання монопольним (домінуючим) становищем (частина друга статті 13 Закону), або як антиконкурентні узгоджені дії (частина друга статті 6 Закону), або як недобросовісна конкуренція (статті 5, 7, 9, 11, 13 - 15 і 19 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"), або можливості настання зазначених наслідків у зв`язку з відповідними діями таких суб`єктів господарювання (частина перша статей 6 і 13 Закону, статті 4, 6, 8, 151, 16, 17 і 18 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"). В останньому випадку господарським судам необхідно з`ясовувати та відображати в судових рішеннях, в чому конкретно полягають відповідні наслідки, що могли б настати в результаті дій суб`єктів господарювання, які мають ознаки зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або антиконкурентних узгоджених дій, або недобросовісної конкуренції.

Кожна зі справ за участю органів АМК є індивідуальною, з притаманною лише даній справі специфікою та особливостями. Доведення порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій ґрунтується на сукупності обставин, які зазначені в мотивувальній частині рішення, а не на окремому поодинокому факті або обставині. Господарським судам першої інстанцій під час вирішення справ щодо визнання недійсними рішень АМК про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за антиконкурентні узгодженні дії, які стосуються спотворення результатів торгів та накладення штрафу належить здійснювати оцінку обставин справи та доказів за своїм внутрішнім переконанням в порядку ч.2 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, досліджувати також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у справі у їх сукупності (постанова ВС від 15.08.2023 у справі № 910/5111/21).

Суд погоджується з Відповідачем, що сукупність обставин, встановлених та викладених у Рішенні № 70/101-р/к, виключає можливість того, що пропозиції в торгах готувалися окремо, без комунікації між учасниками з метою визнання переможця у торгах одного з них, та матеріалами справи не спростовано встановлені обставини щодо сталого взаємозв`язку між ТОВ "ПУДБК" та ТОВ "ПДБК" у справі, синхронності дій у часі та оформлення ними документів як учасників, щодо їх схожості, однаковості, наявність спільних працівників, надання/отримання фінансової допомоги.

При цьому, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стосовно доводів позивача про надмірну тривалість розгляду відповідачем справи № 2/01-23-21, в межах якої було прийнято оскаржуване Рішення Комітету, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" унормовано, що Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ст. 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; сприяння розвитку добросовісної конкуренції; методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель; проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Судом встановлено, згідно наявних в матеріалах справи доказів, що розгляд АМК антимонопольної справи здійснювався з 2020 по 2024 роки.

Збір доказів в антимонопольній справі, які лягли в основу оскаржуваного рішення, проводився у період з травня 2019 по січень 2022 року, що підтверджується наступним: лист ДП "Прозорро" від 15.05.2019 № 206/1592/03 із наданням відповідачу запитувану інформацію, лист ТОВ "СМАРТТЕНДЕР" № 332 від 29.05.2019 із наданням відповідачу запитувану інформацію; лист ТОВ "ПДБК" № 54 від 12.08.2019 із наданням відповідачу запитувану інформацію; лист ТОВ "ПУДБК" № 51 від 16.08.2019 із наданням відповідачу запитувану інформацію; лист Головного управління ПФУ України у Київській області № 55-02/691 від 25.05.2020 із наданням відповідачу запитувану інформацію; лист Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА "АВК СОЗИДАТЕЛЬ" № 55-02/688 від 25.05.2020 із наданням відповідачу запитувану інформацію; лист ТОВ "Укрнет" № 214/01/01-08 від 29.05.2020 із наданням відповідачу запитувану інформацію; лист ТОВ "ІНТЕРНЕТ СХІД ГРУП" № 200529 від 29.05.2020 із наданням відповідачу запитувану інформацію; лист АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 04.06.2020 № 20.1.0.0.0/7-200528/5804 із наданням відповідачу запитувану інформацію; лист АТ "УКРСИББАНК" від 04.06.2020 № 65-3/09-01 із наданням відповідачу запитувану інформацію; листи ПрАТ "ВФ УКРАЇНА" № 02/ки-б72 від 04.06.2020 та №02/квб/204 від 12.08.2021 із наданням відповідачу запитувану інформацію; лист Головного управління ДПС у Донецькій області від 18.08.2021 № 17876/5/05-99-12-04-14 із наданням відповідачу запитувану інформацію; лист Головного управління ДПС у Київській області від 25.08.2021 № 20759/5/10-36-12-01 із наданням відповідачу запитувану інформацію; лист ФОП Денисенко О.А. № 1 від 28.10.2021 із наданням відповідачу запитувану інформацію; лист ТОВ "ПДБК" № 3 06.01.2022 із наданням відповідачу запитувану інформацію; лист ТОВ "ПУДБК" № №11 від 20.01.2022 із наданням відповідачу запитувану інформацію; лист Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМКОМПЛЕКТ" № 14 від 20.01.2022 із наданням відповідачу запитувану інформацію.

Довготривалий розгляд антимонопольної справи Відповідач пов"язує із проведенням реорганізації територіальних відділень Антимонопольного комітету України, а також на перерви у роботі ЄДРПОУ з 24.02.2022 по 26.05.2022, що унеможливлювало отримання відповідної інформації, а також зазначає, що на тривалість розгляду справи № 2/01-23-21 вплинули і активні обстріли Харківської міської територіальної громади. Будинок Державної промисловості, де зареєстроване та здійснює діяльність Східне МТВ АМКУ, зазнав пошкоджень в результаті ракетного обстрілу м. Харкова, зокрема 01.03.2022 та 02.01.2024, що унеможливлювало перебування працівників Відділення на робочих місцях, доступу до інформаційних ресурсів та до матеріалів справи №2/01-23-21, яка зокрема, містить інформацію з обмеженим доступом, що передбачає для неї спеціальний режим, як використання так і зберігання.

Таким чином, судом встановлено, та відповідачем в судовому засіданні не спростовано, що у період з лютого 2022 по травень 2024 рік будь яких дій щодо їх збору Відділенням АМК не проводилось.

Навіть з урахуванням витягу з ЄДРПОУ від 03.05.2024 щодо ТОВ "ПУДБК" та ТОВ "ПДБК", листа ГУ ДПС у Донецькій області від 12.04.2024 № 2457/5/05-99-04-12 та листа ГУ ДПС у Київській області від 11.04.2024 № 7063/5/10-36-04-02, у відповідь на запит Відповідача від 08.04.2024, матеріали справи свідчать про факт бездіяльності Відповідача в межах даної антимонопольної справи протягом 2022-2024 роках. Доказів іншого відповідачем не надано.

Поряд з цим, матеріалами справи підтверджується, що ТОВ "ПУДБК" та ТОВ "ПДБК", як учасники торгів, належним чином виконували свої обов`язки щодо своєчасного надання відповідей на запити та вимоги відділення Антимонопольного комітету України, тобто зі своєї сторони вчиняли активні дії для своєчасного та оперативного розгляду антимонопольної справи, що не може свідчити про затягування розгляду останньої саме з їх вини. Судом не встановлено зволікань з наданням відповідей на запити АМК від державних органів та інших юридичних осбі та фізичних осіб - підприємців.

Рішення адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 70/101-р/к у справі № 2/01-23-21 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" було прийнято 27.06.2024.

Суд зазначає, що інкриміноване Відділеням АМК Позивачу порушення має присічний строк - 04.04.2019, тобто дата підписання договору між ТОВ «ПУДБК» та Житлово-комунальним відділом Покровської міської ради Донецької області від 04.04.2019.

Саме з дати 04.04.2019 відліковується строк давності притягнення до відповідальності позивача по даній справі, за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, який за ч.1 ст. 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції", становить п"ять років.

При цьому, за змістом ч.2 ст. 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції" перебіг строку давності зупиняється на час розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Проведення розслідування про порушення антиконкуретного законодавств за однією процедурою закупівлі з двома учасниками, яке досліджувало Відділення (з 21.02.2019 по 04.04.2019), та прийняття спірного Рішення у антиконкуретній справі лише 27.06.2024, враховуючи строки притягнення до відповідальності, встановлені у статті 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції", має бути обґрунтоване об`єктивними та поважними причинами, які пов`язані безпосередньо із розглядом справи Антимонопольним комітетом України, як-то складністю справи, поведінкою сторін (відповідачів антимонопольної справи), діями/бездіяльністю відповідних державних органів, у тому числі, Антимонопольного комітету України тощо.

Даний висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.12.2024 у цій справі та у постанові від 27.02.2025 у справі №916/4909/23.

Статтею 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що суб`єкт господарювання не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені п. 13-16 ст. 50 цього Закону, становить три роки з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення. Перебіг строку давності зупиняється на час розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ireland v. the United Kingdom" (Ірландія проти Сполученого Королівства, від 18.01.1978, §154) містить вказівку про те, що судові рішення, насправді, слугують не лише для вирішення справ у суді, а і загалом для того, щоб пояснити, забезпечити й удосконалити норми, визначені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), сприяючи таким чином виконанню державами своїх зобов`язань як учасників Конвенції.

Антимонопольний комітет України як державний орган зі спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель (частина перша статті 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України"), будує свою діяльність на принципах законності, гласності та захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів (ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Водночас дискреційні повноваження не повинні використовуватися органом свавільно, а суд повинен мати можливість переглянути рішення, прийняті на підставі реалізації цих дискреційних повноважень, що є запобіжником щодо корупції та свавільних рішень в умовах максимально широкої дискреції державного органу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/23000/17).

Конституційний Суд України визнає за органом публічної влади право на певні дискреційних повноваження у прийнятті рішень, та застерігає, що "цей механізм повинен забезпечувати, з одного боку, захист особи від свавільного втручання органів державної влади у її права і свободи, а з другого - наявність можливості у особи передбачати дії цих органів" (абз. 3 п. п. 2.4 п. 2 мотивувальної частини рішення № 3-рп/2016 від 08.06.2016).

З позиції гарантування основоположних прав людини надання дискреційних повноважень органам, обсяг яких не має чітко визначених меж, було б несумісним з принципом верховенства права, як одним з основних принципів демократичного суспільства, гарантованих Конвенцією і Конституцією України.

У пункті 70 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України" (заява № 29979/04, прийняте 20.10.2011, набуло статусу остаточного 20.01.2012) вказано таке: "Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування".

Принцип "належного урядування" передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), заява №33202/96, пункт 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), заява №48939/99, пункт 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, пункт 72, від 08.04.2008, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункт 51, від 15.09.2009). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, пункт 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява №36900/03, пункт 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), пункт 119)".

Отже, принцип "належного урядування" покладає обов`язок на орган діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип "належного урядування" має надзвичайно важливе значення для забезпечення правовладдя в Україні. Неухильне дотримання основних складових принципу "належного урядування" забезпечує прийняття суб`єктами легітимних, справедливих та досконалих рішень. Крім того, принцип "належного урядування" підкреслює те, що між особою та державою повинні бути вибудовані саме публічно-сервісні відносини, у яких інституції та процеси служать всім членам суспільства.

Тобто, дискреційні повноваження Антимонопольного комітету України мають узгоджуватися з конституційним принципом верховенства права та такими його елементами, як юридична визначеність та заборона свавілля. При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

Враховуючи ст. 19 Конституції України, статтю 6 Конвенції, зазначені рішення Європейського суду з прав людини, приписи Закону України "Про захист економічної конкуренції" та Закону України "Про Антимонопольний комітет України", під час прийняття рішення Антимонопольний комітет України має переслідувати лише ту мету, задля якої його наділено такими повноваженнями; дотримуватися принципу об`єктивності й безсторонності, враховуючи лише ті чинники, які стосуються конкретної справи; дотримуватися принципу рівності перед законом, не допускаючи несправедливої дискримінації; забезпечувати належну рівновагу між несприятливими наслідками, які його рішення може мати для прав, свобод чи інтересів осіб, та переслідуваною при цьому метою; приймати своє рішення в межах строку, прийнятного під кутом зору питання, яке вирішується; забезпечувати послідовне застосування загальних нормативно-правових приписів з одночасним врахуванням конкретних обставин кожної справи, пропорційності, розумності строку, обґрунтованості.

Критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності такого суб`єкта, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття.

Суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) Антимонопольного комітету України поза межами перевірки за критеріями, визначеними у ст. 19 Конституції України та ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням суду є контроль за легітимністю прийняття рішень. Суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу.

Відтак, судова практика Європейського суду з прав людини щодо правозастосування ст. 6 Конвенції у контексті питання необхідного обсягу судового контролю встановлює загальну рамку, в межах якої дискреційна влада може здійснюватися і юридично контролюватися.

Критеріями перевірки законності оспорюваного рішення є конституційні положення про те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України (формальний критерій), а складові принципу верховенства права дають суду підстави досліджувати зміст ухваленого (сутнісний критерій) на предмет відповідності легітимній меті, недискримінації, пропорційності тощо.

Дискреція не є довільною; вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

У розділі VII Закону України "Про захист економічної конкуренції" містяться положення норм, які регламентують порядок, послідовність та певні строки вчинення органом Антимонопольного комітету України у межах своїх повноважень дій щодо розгляду антимонопольної справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Зокрема, згідно зі ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняття розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі. При розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України: збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.

Аналіз положень ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" дає підстави для висновку, що у цій статті визначено перелік дій, які підпадають під поняття визначення "розгляд справи", зокрема, це збір та аналіз доказів (документів, висновків експертів, пояснень осіб, іншої інформації).

У ч. 2 ст. 38 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що розгляд справи може бути зупинено з власної ініціативи відповідного органу Антимонопольного комітету України чи за заявою особи, яка бере участь у справі, до завершення розгляду органом Антимонопольного комітету України, господарським судом пов`язаної з цією справою іншої справи або до вирішення державним органом пов`язаного з нею іншого питання. Про зупинення розгляду справи та його поновлення приймається розпорядження.

Відтак, ні Законом України "Про захист економічної конкуренції", ні Правилами розгляду заяв і справ порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженими розпорядженням Антимонопольного комітету України № 5 від 19.04.1994, не визначено строків, які встановлюють тривалість розслідування з моменту його початку до винесення відповідного рішення Антимонопольним комітетом України.

Дійсно, положення ч. 2 ст. 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначають, що перебіг строку позовної давності зупиняється на час розгляду антимонопольної справи органом Антимонопольного комітету України. Водночас, наведені положення ніяким чином не скасовують, не підміняють та/або не продовжують строки, визначені у частині 1 цієї статті (суб`єкт господарювання не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності; строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення).

Також в силу положень ст. 19 Конституції України та п. 1 ст. 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" не наділяють правом органи Антимонопольного комітету України щодо притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності за порушення конкурентного законодавства поза межами, визначеними у ч. 1 ст. 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Отже, у вирішенні питання щодо дотримання органом Антимонопольного комітету України строків давності притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності тлумачення словосполучення "розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" першочергове значення має саме сутнісний зміст поняття "розгляд справи". Тобто, вчинення органом Антимонопольного комітету України всіх необхідних процесуальних дій, направлених на збір доказів, які підтверджують обставини інкримінованого суб`єкту господарювання порушення конкурентного законодавства та вчинення всіх необхідних, передбачених законом дій задля встановлення обставин такого порушення, і, відповідно, прийняття рішення щодо наявності/відсутності підстав для притягнення цього суб`єкта до відповідальності.

Таким чином, у разі якщо господарські суди під час розгляду справи встановлять обставини саме щодо бездіяльності органів Антимонопольного комітету України, яка полягає у зволіканні щодо прийняття рішення за наслідками розгляду антимонопольної справи, в межах строків притягнення до відповідальності, які встановлені у ст. 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за відсутності об`єктивних і поважних причин, що пов`язані безпосередньо із розглядом справи (складність справи/поведінка сторін антимонопольної справи/дії або бездіяльність відповідних державних органів), бездіяльність органу Антимонопольного комітету України не може визнаватися такою, що узгоджується з положеннями статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (постанови Верховного Суду від 14.05.2024 та від 14.05.2025 у справі №910/19008/21).

Хоч окремі розслідування можуть проводитись з прийнятною тривалістю, проте загальна тривалість має відповідати, зокрема, принципу верховенства права, як одному з основних принципів демократичного суспільства, гарантованих Конституцією України, так і принципу "належного урядування".

Саме така правова позиція Верховного Суду викладена в постановах від 18.05.2023 та від 14.05.2025 у справі № 910/19008/21.

Судом встановлено, з огляду на сукупність наявних у матеріалах справи доказів, на яких ґрунтується оскаржуване позивачем рішення АМК, що відповідна антимонопольна справа не є складною (2 учасника, 1 лот) , а кваліфікація поведінки учасників торгів, з урахуванням наявної у відповідача документації, своєчасно наданої як учасниками торгів, так і державними органами/фінансовими установами, не потребувала істотних затрат часу, оскільки дозволяла оперативно та конкретно встановити наявність/відсутність ознак пов`язаності учасників антимонопольної справи, що зумовила недотримання конкретних засад проведення торгів.

Проведення реорганізації територіальних відділень Антимонопольного комітету України у червні місяці 2020 року, яка відбулася відповідно до розпорядження Антимонопольного комітету України № 23-рп від 28.11.2019, жодним чином не свідчить про наявність обґрунтованих підстав для надмірної тривалості розгляду антимонопольної справи (більше 5 років) , оскільки вказані труднощі в організації своєчасного виконання працівниками відповідача своїх професійних обов`язків та здійсненням контролю за наявністю матеріалів справ є виключно проблемою внутрішньої організації роботи такої юридичної особи, а тому зазначені підстави не є тими обставинами, які перешкоджали прийняти рішення за результатами розгляду справи у найкоротший строк, адже вони є суб`єктивними (такими, що залежать виключно від організації роботи відповідача), тим більше, що останній, діючи добросовісно, розумно та обачливо, повинен був з достатнім поспіхом вчиняти дії щодо якнайшвидшого розгляду справи, принаймні, отримавши необхідні відомості від органів державної влади та фінансових установ у 2020-2021 роках.

Так, інкриміноване Відділеням АМК Позивачу порушення має присічний строк - 04.04.2019, тобто дата підписання договору між ТОВ «ПУДБК» та Житлово-комунальним відділом Покровської міської ради Донецької області від 04.04.2019, а оскаржуване позивачем рішення АМК прийнято лише 27.06.2024, у зв`язку з чим ТОВ "ПУДБК" було притягнуто до відповідальності поза межами строків давності, встановлених у ч. 1 ст. 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за відсутності поважних та об`єктивних причин для пропуску такого строку.

Близький за змістом висновок щодо вибору і застосування норми права щодо спірних правовідносин викладено у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі № 916/4909/23 та у постанові Верховно Суду від 14.05.2025 у справі № 910/19008/21, який суд в силу приписів частини 4 статті 236 ГПК України враховує до спірних правовідносин.

Крім того, розгляд відповідачем антимонопольної справи № 2/01-23-21 з 07.02.2020 по 27.06.2024 став надмірним тягарем для позивача, беручи до уваги відсутність юридичної визначеності і остаточності щодо вирішення питання порушення/непорушення ним Закону України "Про захист економічної конкуренції", що було предметом розгляду антимонопольної справи.

Розгляд Антимонопольним комітетом України антимонопольної справи протягом тривалого часу також позбавляє учасника такої справи належного захисту, з огляду на втрату можливості надавати докази, які можуть втратити достовірність і повноту з плином часу, що також безпідставно не враховано відповідачем.

Так, ст. 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» не передбачено визнання недійсними рішення органів АМК через порушення або неправильне застосування норм процесуального права, адже оскаржуване Рішення АМК по суті є правильним.

В той же час, у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі №916/4909/23, зазначено, що у вирішенні спорів про наявність/відсутність підстав для визнання недійсним рішення АМК та застосуванні положень статті 59 Закону у сукупності з положеннями частини другої статті 42 Закону та частини другої статті 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" щодо спеціальних процесуальних засад діяльності АМК, важливим є застосування положень частин першої та другої статті 42 Закону у сукупності та дотримання АМК строків давності, встановлених у цій статті. Аналогічна правова позиція викладена у пункті 7.60 постанови Верховного Суду від 14.05.2024 у справі №910/19008/21.

При розгляді даної справи, суд встановив відсутність у територіального відділення АМК об`єктивних і поважних причин розгляду антимонопольної справи протягом тривалого часу та недотримання строків давності, встановлених у частині 1 статті 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та дійшов висновку про наявність підстав для скасування (визнання недійсним) Рішення АМК.

Суд, ураховуючи встановлені фактичні обставини справи, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, повно та всебічно дослідивши обставини справи, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах, дійшов висновку про повне задоволення позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Так, відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс.

З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

IV.СУДОВІ ВИТРАТИ.

Розподіл витрат на оплату судового збору.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на Відповідача.

Керуючись статтями 1-5, 10-13, 20, 41-46, 49, 73-80, 86, 123, 129, 194-196, 201, 208-210, 217-220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 резолютивної частини рішення Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.06.2024 № 70/101-р/к у справі № 2/01-23-21 в частині визнання дій Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша українська дорожньо-будівельна компанія» антиконкурентними узгодженими діями, які стосуються спотворення результатів торгів та пункт 2 резолютивної частини рішення Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.06.2024 № 70/101-р/к у справі № 2/01-23-21.

Стягнути зі Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (Україна, 61022, місто Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 6 під"їзд, 1 поверх, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Українська дорожньо-будівельна компанія" (Україна, 84102, Донецька область, місто Слов"янськ (з), вулиця Заводська, будинок 2, ) судові витрати (сплачений судовий збір) у сумі 2 422,40 грн.

Видати наказ після набрання законної сили рішення суду.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "02" жовтня 2025 р.

Суддя В.С. Юрченко