ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. ХарківСправа № 922/1926/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Божко Є.А.

розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Акт Моторс» про ухвалення додаткового рішення (вх.№ 21045/25 від 15.09.2025) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Акт Моторс» (61166, м. Харків, пр-т Науки, 40)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТОЛ" (61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького, 8)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Ситнік О.О. (ордер серія АХ № 1550470 від 02.06.2025),

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Акт Моторс» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТОЛ", в якій просить суд:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ітол» (61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького 8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Акт Моторс» (61166, м. Харків, пр-т Науки 40, ) заборгованість у сумі 550 090,41 грн. (з яких основна заборгованість у сумі 550 000,0 грн., 3 % річних у сумі 90,41 грн.).

2. Нараховувати до моменту виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Ітол» рішення суду в частині основного боргу 3 % річних за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, (де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення).

3. Стягнути з відповідача судові витрати, докази понесення яких будуть подані до суду в порядку абз. 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов Договору № 30.05.22/ПДФ про надання зворотної безвідсоткової фінансової допомоги (позики) від 30.05.2022.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1926/25. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Почато підготовче провадження і призначено підготовче засідання 01 липня 2025 року о 12:00.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.09.2025 позовні вимоги ухвалено задовольнити.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ітол» (61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького 8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Акт Моторс» (61166, м. Харків, пр-т Науки, 40, ) заборгованість в розмірі 550 090,41 грн (з яких основна заборгованість - 550 000,00 грн, 3% річних - 90,41 грн), а також судовий збір в розмірі 6 601,08 грн.

Ухвалено органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, здійснювати нарахування 3% річних до моменту виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Ітол» рішення суду в частині основного боргу за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100 (де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення).

Роз`яснено органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати боргу 3% річних нараховуються на залишок заборгованості.

15.09.2025 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Акт Моторс» через систему "Електронний суд" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (вх.№ 21045/25), де представник позивача просить суд:

1. Увалити додаткове рішення у справі № 922/1926/25, яким стягнути з ТОВ «ІТОЛ» на користь ТОВ «АКТ МОТОРС» витрати на правову допомогу у розмірі 61 009,04 грн. (шістдесят одна тисяча дев`ять грн. 04 коп.);

2. Дану заяву розглянути без участі позивача чи його представника.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.09.2025 прийнято до розгляду заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Акт Моторс» про ухвалення додаткового рішення (вх.№ 21045/25 від 15.09.2025). Судове засідання для розгляду заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Акт Моторс» про ухвалення додаткового рішення (вх.№ 21045/25 від 15.09.2025) призначено на "23" вересня 2025 р. о 12:45.

У судовому засіданні 23.09.2025 представник позивача підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення та просив задовольнити заяву у повному обсязі, стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 61 009,04 грн.

Відповідач у судове засідання, призначене для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, свого повноважного представника не направив.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Копію ухвали суду від 15.09.2025 доставлено в електронний кабінет відповідача 17.09.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи. Отже, враховуючи положення Господарського процесуального кодексу України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду заяви.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У судовому засіданні 23.09.2025 судом оголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

Розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Акт Моторс» про ухвалення додаткового рішення, суд встановив наступне.

Положеннями ст. 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу господарському суду слід враховувати результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також, в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, зокрема, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частинами 1-3 ст. 27 цього ж Закону визначено, що договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках:

1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди);

2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми випливає, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру чи погодинної оплати. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Верховний Суд у постанові від 24.06.2021 у справі № 922/902/19 зазначає, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зазначено, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

У позовній заяві позивач зазначив орієнтовні витрати на правову допомогу та заявив клопотання про подання доказів їх понесення у встановленому законодавством порядку та строк, який визначений ч. 8 ст. 129 ГПК.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу представником позивача до матеріалів справи долучено Договір надання правничої допомоги від 20.10.2023 (далі - Договір), Протокол №2 узгодження доручення, гонорару, розрахунків від 16.04.2025, Акт приймання-передачі правової допомоги від 11.09.2025, платіжну інструкцію №1300 від 20.06.2025, ордер серія АН №1550470 від 02.06.2025.

Відповідно до п. 1.1, 1.2 Договору надання правничої допомоги, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «АКТ МОТОРС» в особі директора Кайдалова Руслана Юрійовича, який діє на підставі статуту (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Оніщенко та партнери» в особі голови Оніщенко Наталії Олександрівни, яка діє на підставі статуту, (Об`єднання), предметом Договору є забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта; надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу тощо; складення заяв, позовних заяв, клопотань, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також їх відновлення в разі порушення. Представництво інтересів Клієнта у судах (за цивільним, господарським, адміністративним судочинством), в державних органах, підприємствах установах.

Пунктами 3.2. 3.3 Договору закріплені права Об`єднання представляти і захищати права, свободи та інтереси Клієнта у судах, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань; знайомитися з матеріалами справ (архівних, кримінальних, судових тощо), робити з них витяги, знімати копії з документів, одержувати копії документів, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення, подавати свої доводи, оскаржувати рішення, користуватися іншими процесуальними правами, встановленими законом.

За приписами п. 4.2 Договору розмір гонорару встановлюється у протоколі узгодження доручення, гонорару, розрахунків та не залежить результату, якого бажає Клієнт.

Згідно з п. 4.4 Договору Акт наданих послуг є підтвердженням надання правової допомоги та підставою для сплати гонорару та понесених Об`єднанням витрат.

Пункт 5 визначає строк дії Договору. Так, Договір набуває чинності з дати його підписання і діє протягом 1 року, після чого за відсутності заперечень будь-якої із Сторін, він є пролонгованим.

Протоколом №2 узгодження доручення, гонорару, розрахунків від 16.04.2025 позивач та Адвокатське об`єднання узгодили, що Клієнт доручає, а Об`єднання приймає доручення - повернення Клієнту залишку позики за договором від 30.05.2022 року № 30.05.22/ПДФ (п. 1 Протоколу №2).

Розмір гонорару Об`єднання у суді першої інстанції визначений у розмірі 10 відсотків предмету доручення, що складає 55000,0 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч грн. 00 коп.) (п. 2 Протоколу №2).

У вартість гонорару включено: досудове врегулювання спору; складання/подання процесуальних документів; участь адвокатів Об`єднання у 2 (двох) судових засіданнях (п. 2.1 Протоколу №2).

Окремо Клієнтом оплачується участь адвоката Об`єднання у судових засіданнях (за виключенням визначених п.п. 2.1 п. 2 цього Протоколу) у розмірі 2000,0 грн./адвокат за 1 судове засідання. Прибуття адвоката Об`єднання до суду на призначене судове засідання вважається участю у такому засіданні (у т.ч. якщо судове засідання не відбулось) (п. 3 Протоколу №2).

Відповідно до пункту 4 Протоколу №2 розрахунок за виконання доручення, визначеного цим протоколом, проводиться шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Об`єднання наступним чином:

Перший платіж - передоплата у розмірів 15000,0 грн. перераховується протягом 15 днів з дня подання позовної заяви.

Другий платіж - інша частина гонорару, визначена у акті приймання-передачі правничої допомоги перераховується протягом 30 днів з дня набрання законної сили судового рішення (ухвали, якою закінчується судовий розгляд справи).

Як вбачається з платіжної інструкції №1300 від 20.06.2025, ТОВ "Акт Моторс" перерахувало АО "Оніщенко та партнери" 15 000,00 грн передоплати згідно п. 4.1 Протоколу №2.

Як вбачається з Акту приймання-передачі правової допомоги від 11.09.2025, Адвокатським об`єднанням надано такі послуги:

1. Складання та направлення вимоги про повернення залишку позики за договором від 30.05.2022 року № 30.05.22/ПДФ 16.04.2025;

2. Складання та направлення позовної заяви про стягнення заборгованості за договором 02.06.2025;

3. Участь у судовому засіданні ОСОБА_1 09.07.2025 та 29.07.2025;

4. Складання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Вказані послуги у сукупності відповідно до Акту оцінено в 55 009,04 грн.

Крім того, в Акті приймання-передачі правової допомоги від 11.09.2025 окремо зазначено участь адвокатів Об`єднання у судових засіданнях: 09.07.2025 - 2000,00 грн, 20.08.2025 - 2000,00 грн, 10.09.2025 - 2000,00 грн.

Всього відповідно до Акту приймання-передачі правової допомоги від 11.09.2025 Адвокатським об`єднанням надано правову допомогу на суму 61 009,04 грн.

Частиною 4 статті 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Відповідно до положень частин п`ятої, шостої статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У вирішенні заяви сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суд, керуючись принципами пропорційності та справедливості, закріпленими у статтях 2 та 15 ГПК України, має обов`язок дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

У контексті наведеного вище, суд наголошує на тому, що подані стороною докази на підтвердження її витрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам законодавства (вимогам статей 123, 124, 126, 129 ГПК України), так і їх спрямованості на забезпечення права сторони (на користь якої ухвалене судове рішення) на відшкодування судових витрат.

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.

У постанові Об`єднаної палати у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 Верховний Суд зазначив, що з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126 ГПК України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не тільки того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою і необхідною.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору або є неспівмірним зі складністю справи.

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).

При цьому стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 (пункт 135) зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У постанові від 05.06.2024 у справі №910/14524/22 (пункти 179, 180) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Проаналізувавши доданий до заяви про ухвалення додаткового рішення Акт приймання-передачі правової допомоги від 11.09.2025, суд вважає, що відображена у ньому інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт, а також Протоколу №2 узгодження доручення, гонорару, розрахунків.

Так, Протоколом №2 узгодження доручення, гонорару, розрахунків від 16.04.2025 позивач та Адвокатське об`єднання узгодили, що Клієнт доручає, а Об`єднання приймає доручення - повернення Клієнту залишку позики за договором від 30.05.2022 року № 30.05.22/ПДФ, при цьому розмір гонорару Об`єднання у суді першої інстанції визначений у розмірі 10 відсотків предмету доручення, що складає 55 000,0 грн, а не 55 009,04 грн, як це вказано в Акті приймання-передачі правової допомоги.

Крім того, у вартість гонорару (55 000,00 грн) включено участь адвокатів Об`єднання у 2 (двох) судових засіданнях (п. 2.1 Протоколу №2), при цьому окремо Клієнтом оплачується участь адвоката Об`єднання у судових засіданнях (ЗА ВИКЛЮЧЕННЯМ визначених п.п. 2.1 п. 2 цього Протоколу) у розмірі 2000,00 грн.

Всупереч вказаному, до Акту приймання-передачі правової допомоги двічі включено участь адвоката у судовому засіданні 09.07.2025 - як в суму гонорару у розмірі 55 000,00 грн, так і окремо за участь у вказаному судовому засіданні (2000,00 грн), що не відповідає положенням Протоколу №2 узгодження доручення, гонорару, розрахунків від 16.04.2025, а також критеріям розумності та реальності понесення адвокатських витрат.

Зважаючи на положення статті 126 ГПК України та практику Верховного Суду, проаналізувавши надані позивачем до заяви про ухвалення додаткового рішення докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідача 2009,04 грн у зв`язку з невідповідністю заяви в цій частині критеріям розумності та реальності понесення адвокатських витрат.

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Акт Моторс» про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 59 000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 123, 126, 129, 232, 233, 236-242, Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Акт Моторс» про ухвалення додаткового рішення (вх.№ 21045/25 від 15.09.2025) задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ітол» (61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького 8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Акт Моторс» (61166, м. Харків, пр-т Науки, 40, ) витрати на правову допомогу у розмірі 59 000,00 грн.

Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

В іншій частині заяви - відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Акт Моторс» (61166, м. Харків, пр-т Науки, 40, ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ітол» (61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького 8, ).

Повне додаткове рішення складено 24.09.2025.

Суддя О.О. Присяжнюк