ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

01.10.2025м. СумиСправа № 920/1234/25

Суддя господарського суду Сумської області Вдовенко Дар`я Володимирівна, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю АГРО-УБД-Полтава (вх. № 5189 від 29.09.2025) про забезпечення позову у справі № 920/1234/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АГРО-УБД-Полтава (вул. Підвальна, буд. 10, м. Біла Церква, Київська область, 09100) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Стелла (вул. Матющенка, буд. 60, с. Волокитине, Путивльський район, Сумська область, 41510) про стягнення 522 468 грн 77 коп., розірвання договорів суборенди земельних ділянок,

УСТАНОВИВ:

Позивач подав позовну заяву, в якій просить суд: 1) стягнути з відповідача 438402 грн 04 коп. заборгованості з суборендної плати земельних ділянок за період з 2023 року до 2025 року, 65 228 грн 94 коп. інфляційних втрат, 18 837 грн 79 коп. 3% річних відповідно до укладених договорів суборенди № 16А від 31.05.2021, № 32А від 22.04.2022; 2) розірвати договір суборенди земельних ділянок № 16 А від 31.05.2021, укладений між сторонами (земельна ділянка загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер :03:001:0117; земельна ділянка загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер :03:001:0118; земельна ділянка загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер :03:001:0119; земельна ділянка загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер :03:001:0121; земельна ділянка загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер :03:001:0123; земельна ділянка загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер :03:001:0124; земельна ділянка загальною площею 1,8993 га, кадастровий номер :04:004:0211; земельна ділянка загальною площею 1,8994 га, кадастровий номер :04:004:0212); 3) розірвати договір суборенди земельних ділянок № 32 А від 22.04.2022, укладений між сторонами (земельна ділянка загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер :03:001:0116; земельна ділянка загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер :03:001:0120).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між сторонами укладені договори суборенди земельних ділянок № 16А від 31.05.2021 та № 32А від 22.04.2022. Відповідач порушив умови договорів, зокрема: у період з 2021 року до 2022 року здійснював оплату за суборенду земельних ділянок з порушенням строку оплати; у період з 2023 року до 2025 року повністю припинив здійснювати оплату суборенди. Позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями щодо сплати плати за суборенду земельних ділянок, відповіді на які не отримав.

Ухвалою від 02.09.2025 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 920/1234/25.

29.09.2025 позивач подав заяву про забезпечення позову (вх. № 5189 від 29.09.2025), в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом: накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро Стелла», у межах заявленої до стягнення суми позовних вимог в розмірі 522 468,77 грн.; накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Стелла», що знаходяться на будь-яких рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Стелла» відкритих у банківських установах, які будуть виявлені під час виконання ухвали про забезпечення позову в межах заявленої до стягнення суми позовних вимог в розмірі 522 468,77 грн.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що у випадку незабезпечення позову буде ускладнено або унеможливлено виконання рішення суду в частині майнових вимог, оскільки відповідач уже три роки не виконує умови договорів, не здійснює навіть часткової оплати, при цьому продовжує користуватися земельними ділянками, збирати врожай, реалізовувати с/г продукцію, отримувати доходи. Відповідно до відомостей з відкритих джерел вбачається, що до моменту укладання з позивачем договорів суборенди земельних ділянок чистий прибуток відповідача складав 99 800 грн., у той же час після укладання договорів суборенди та отримання у користування земельних ділянок чистий дохід відповідача збільшився у десять разів, зокрема, у 2023 році склав 900 300,00 грн., а у 2024 році склав 839 500 грн. Водночас кількість працівників відповідача зменшилась до 1 особи у 2024 році. Розмір заборгованості відповідача складає 2/3 доходу відповідача.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 137 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За приписами ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №915/1912/19).

Передумовою забезпечення позову є обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову, що гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову заявленим позивачем вимогам, що, зрештою, дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (заявника).

Частина четверта статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18 та від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Зі змісту цієї норми процесуального права вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно та/або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами та/або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

Суд зазначає, що предметом позову у даній справі, в тому числі, є стягнення 438402 грн 04 коп. заборгованості з суборендної плати земельних ділянок, 65 228 грн 94 коп. інфляційних втрат, 18 837 грн 79 коп. 3% річних (всього 522 468 грн. 77 коп.).

Така вимога є вимогою майнового характеру, яка має чітко визначений розмір (ціну позову). Виконання судового рішення у справі (за умови задоволення позовних вимог) безпосередньо залежить від того, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 03.03.2023 у справі №905/448/22 виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

У випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача у будь-який момент як розпорядитися коштами, що знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що у майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За наведених умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача у будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Висновками Верховного Суду у цій постанові підтверджена можливість забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача у межах ціни позову у спорі про стягнення грошових коштів (у майновому спорі).

Оцінивши обставини, на які вказує позивач, з урахуванням предмету позову, суд вважає заяву Товариства з обмеженою відповідальністю АГРО-УБД-Полтава обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню частково шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро Стелла», які знаходяться на всіх рахунках товариства, відкритих у всіх банківських установах, та майно (рухоме та нерухоме), яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю Агро Стелла, у межах ціни позову в сумі 522 468 грн 77 коп.

Суд враховує, що накладення арешту як на кошти, так і на усе рухоме і нерухоме майно відповідача окремо на те, і на інше, матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог (і за рахунок коштів, і за рахунок майна), що суперечить вимогам закону стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами. За умови неможливості встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать відповідачу і знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, для задоволення вимог про стягнення доцільно накласти арешт на майно відповідача саме у межах суми, яка була б достатньою для такого стягнення у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто лише в межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів.

Така правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22.

У зв`язку з неможливістю на дату розгляду судом заяви встановити обставину щодо достатності чи недостатності грошових коштів, що належать відповідачу і знаходяться, обліковуються на всіх його рахунках в усіх банківських установах з метою забезпечення позову про стягнення є необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу, та накладення арешту на майно відповідача саме у межах суми, яка була б достатньою для такого стягнення, у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто в межах різниці між сумою позову та арештованих грошових коштів.

З урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника, наявності зв`язку між заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, суд зазначає, що невжиття заходів забезпечення позовних вимог щодо накладення арешту на грошові кошти та майно, що належать відповідачу в межах ціни позову, може значно ускладнити або навіть зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Вжиття такого заходу є адекватним змісту порушеного права, на відновлення якого позивач подав позов.

Суд зазначає, що застосований захід забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки при застосуванні такого заходу арештоване майно та грошові кошти фактично перебувають у володінні власника, а обмежується лише можливість розпорядження ними.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватися із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 03.03.2023 у cправі № 905/448/22, від 07.04.2025 у справі № 915/1386/24, від 07.07.2025 у справі № 904/659/25.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Заяву (вх. № 5189 від 29.09.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю АГРО-УБД-Полтава про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю Агро Стелла (вул. Матющенка, буд. 60, с. Волокитине, Путивльський район, Сумська область, 41510, ), які знаходяться на всіх рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Стелла, відкритих у всіх банківських установах, та майно (рухоме та нерухоме), яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю Агро Стелла (вул. Матющенка, буд. 60, с. Волокитине, Путивльський район, Сумська область, 41510, ), у межах ціни позову в сумі 522 468 грн 77 коп.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 255-257 Господарського процесуального кодексу України. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

4. Відповідно до ст. 140 Господарського процесуального кодексу України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

5. Ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

6. Стягувачем за цією ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю АГРО-УБД-Полтава (вул. Підвальна, буд. 10, м. Біла Церква, Київська область, 09100, ).

7. Боржником за цією ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю Агро Стелла (вул. Матющенка, буд. 60, с. Волокитине, Путивльський район, Сумська область, 41510, ).

8. Ухвала дійсна для пред`явлення протягом трьох років з наступного дня після набрання нею законної сили.

Ухвала підписана суддею 01.10.2025.

Суддя Д.В. Вдовенко