25 вересня 2025 року
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г.О. - головуюча, Бакуліна С.В., Губенко Н.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна"
про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу
з розгляду касаційної скарги Приватного підприємства "Войніков і Ко"
на рішення Господарського суду міста Києва (Демидов В.О.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду (Гончаров С.А., Тищенко О.В., Тарасенко К.В.)
від 12.03.2025 (повний текст складений 25.03.2025)
у справі за позовом Приватного підприємства "Войніков і Ко"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна",
про визнання недійсною односторонню відмову від договору та внесення змін до договору,
1. Приватне підприємство "Войніков і Ко" (далі - Позивач, Скаржник) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом, у якому просило визнати недійсною односторонню відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (далі - Відповідач) від договору про фінансовий лізинг від 24.07.2019 №0018904 (далі - Договір) та внести зміни до нього.
3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.05.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2023:
- позовні вимоги у частині визнання недійсною односторонньої відмови Відповідача від Договору задоволено;
- у задоволенні позовних вимог про внесення змін до Договору відмовлено. У вказаній частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося.
5. Верховний Суд зазначив про необхідність встановлення, (1) чи було можливим та чи здійснював Позивач господарську діяльність у спірних правовідносинах протягом дії форс-мажорних обставин; (2) чи мали конкретні форс-мажорні обставини непереборний характер для Позивача при виконанні ним конкретних договірних зобов`язань за Договором; (3) чи існує причинно-наслідковий зв`язок між відповідними обставинами та невиконанням / неналежним виконанням таких зобов`язань Позивачем; (4) чи дотримався Позивач порядку повідомлення Відповідача про існування форс-мажорних обставин, а також якими є наслідки такого повідомлення / неповідомлення; (5) у випадку несвоєчасного повідомлення / неповідомлення - чи існували об`єктивні перешкоди щодо його здійснення та чи були вони безпосереднім наслідком дії форс-мажорних обставин.
6. Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.04.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2025, у задоволенні позову відмовлено повністю.
7. Судові рішення, зокрема, мотивовані таким:
- одностороння відмова в разі порушення строку виконання зобов`язання передбачена умовами Договору. Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами факт неналежного виконання Позивачем своїх зобов`язань. Зважаючи на розділ 12 Договору, який регулює строк та закінчення лізингу / порядок зміни та припинення контракту, наявні обставини, що стали підставами для його одностороннього розірвання Відповідачем згідно з пунктом 12.6.1 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу (далі - Умови лізингу);
- у жовтні 2022 року Позивач не повідомляв Відповідача про форс-мажорні обставини, не посилався на них, а зазначав про істотну зміну обставин та просив відстрочення / розстрочення сплати лізингових платежів за договорами із урахуванням відповідних обставин. При цьому форс-мажор та істотна зміна обставин є різними правовими ситуаціями;
- Позивач здійснював господарську діяльність у спірних правовідносинах в період дії форс-мажорних обставин; не довів, що конкретні форс-мажорні обставини мали непереборний характер для нього при виконанні конкретних зобов`язань за Договором;
- доказів негайного повідомлення Позивачем Відповідача про настання форс-мажорних обставин матеріали справи не містять, як і доказів існування об`єктивних перешкод щодо здійснення такого повідомлення. Посилання Позивача, що він усно в телефонному порядку повідомив Відповідача про настання саме форс-мажорних обставин, є безпідставним та необґрунтованим. Згідно з матеріалами справи сторони підтвердили факт здійснення усних переговорів щодо подальшого виконання Позивачем умов Договору про фінансовий лізинг після початку військової агресії російської федерації проти України.
8. 14 квітня 2025 року Позивач (Скаржник) подав касаційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2025, у якій просив скасувати їх та ухвалити нове рішення - про задоволення позовних вимог у частині визнання недійсною односторонньої відмови Відповідача від Договору.
10. Відповідач подав до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути на свою користь зі Скаржника витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21 000 грн, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. До заяви на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу Відповідачем долучено копії ордеру, договору про надання правової допомоги, заявки, рахунків на оплату, платіжних інструкцій, актів наданих послуг та рахунків на оплату.
11. Ухвалою від 04.09.2025 Верховний Суд прийняв заяву Відповідача до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
12. Протягом встановленого строку заперечення до Верховного Суду не надійшли.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
13. Відповідно до пункту 3 частини першої стаття 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
14. Частинами першою, третьою статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
15. Стаття 16 ГПК України закріплює право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
16. Згідно зі статтею 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (далі - Закон №5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
17. Пункт 4 частини першої статті 1 Закону №5076-VI визначає, що договір про надання правничої допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
18. У разі необхідності та у випадках, визначених законодавством, виконавець надає послуги на підставі довіреності, виданої замовником на ім`я виконавця та працівників виконавця. Представництво інтересів замовника в судах по справам де однією із сторін є замовник, може здійснюватися виконавцем та його працівниками (адвокатами) або залученими виконавцем адвокатами на підставі цього договору, заявки відповідно до справи та цього ордеру (за необхідності.
19. 24 травня 2021 року Відповідачем (замовником) та Адвокатським об`єднанням "Еквайрс" (виконавцем) укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги (далі - Договір).
20. За умовами долученого Відповідачем до заяви договору про надання правової допомоги, передбачено, що за надання послуг замовник сплачує виконавцеві винагороду в розмірі та в порядку як визначено в розділі 2 цього договору (пункт 2.1.); за представництво інтересів замовника в судах касаційної інстанції винагорода становить 15 500,00 грн (пункт 2.4.); якщо за результатами розгляду справи в суді касаційної інстанції, справу буде передано на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, винагорода становитиме відповідно 17 500,00 грн за супроводження справи в суді першої інстанції, 17 500,00 грн за супроводження справи в суді апеляційної інстанції, 17 500,00 грн за супроводження справи в суді касаційної інстанції (пункт 2.6.); за представництво інтересів замовника в суді касаційної інстанції у випадку оскарження ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду, після перегляду такої в апеляційному суді, та ухвали апеляційного суду, винагорода становитиме 11 200,00 грн (пункт 2.8.).
21. Відповідно до пункту 3.1. розділу 3 договору оплата винагороди здійснюється в два етапи рівними частинами по 50% кожна; факт надання виконавцем послуг з супроводження розгляду справи у відповідній інстанції суду засвідчується підписанням між сторонами відповідного акта приймання-передачі наданих послуг наступного робочого дня після завершення розгляду справи або отримання / передачу замовнику оригіналу (-ів) виконавчого (-их) листа (-ів) суду по справах за результатами розгляду яких рішення ухвалено на користь замовника (пункт 3.4.).
22. Згідно із Додатковою угодою до Договору від 28.06.2024 №12 сторони обумовили, що у зв`язку із набуттям виконавцем з 01.07.2024 статусу платника податку на додану вартість, на виконання вимог підпункту 194.1.1. Податкового кодексу України до погодженої у Договорі, з урахуванням змін відповідно до Додаткової угоди №10 до Договору від 22.05.2024, ціни Послуг додається сума податку на додану вартість, яка становить 20%.
23. З урахуванням наведеного, Відповідач вказує, що розмір винагороди (фіксований) за надання правничої допомоги під час касаційного розгляду цієї справи становить 21 000,00 грн з ПДВ (17 500,00 + 20%ПДВ ).
26. У пункті 3 заявки сторони погодили, що розмір винагороди, порядок, строки та умови надання послуг за цією заявкою визначаються Договором з урахуванням Додаткової угоди №12 від 28.06.2024.
27. 23 червня та 26 серпня 2025 року Адвокатським об`єднанням виставлено Відповідачу до сплати рахунки №20-6-1 та № 20-6-2 відповідно на суму 10 500,00 грн кожний.
30. Правова допомога вважається наданою після підписання сторонами акта приймання-передачі наданої правової допомоги.
31. Відповідно витрати на правову допомогу за розгляд цієї справи у Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду підлягають стягненню зі Скаржника у розмірі 21 000,00 грн.
32. За змістом статті 30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
33. Адвокатський гонорар може існувати у двох основних формах: фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин, помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката, залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).
34. Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею, і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правничої допомоги.
35. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону №5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Аналогічні висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
36. Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
37. Як вже зазначалося на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції в розмірі 21 000,00 грн Відповідач надав копії:
- заявки на надання професійної правничої допомоги №20-6;
- укладеного з Адвокатським об`єднанням "Еквайрс" договору від 24.05.2021 б/н про надання професійної правничої допомоги;
-рахунку на оплату від 23.06.2025 №20-6-1 за Договором на суму 10 500,00 грн;
- акта наданих послуг від 23.06.2025 №20-6-1;
- рахунку на оплату від 26.08.2025 №20-6-2 за Договором на суму 10 500,00 грн;
- акта наданих послуг від 26.08.2025 №20-6-2.
38. Оскільки, у розумінні положень статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
39. Проте Скаржник (Позивач) правом на подання заперечень проти розміру заявлених Відповідачем судових витрат не скористався.
40. Отже, розглянувши наведені Відповідачем у клопотанні обґрунтування понесених ним витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням умов договору про надання правової допомоги та додаткової угоди до нього, поданих Відповідачем доказів на підтвердження понесення таких витрат у суді касаційної інстанції та обсягу фактично наданих адвокатом послуг (підготовка відзиву на касаційну скаргу, участь у судовому засіданні в суді касаційної інстанції), беручи до уваги критерії реальності, співмірності та розумності судових витрат, а також результат перегляду справи в касаційному порядку, Суд дійшов висновку, що заявлені Відповідачем до стягнення витрати у розмірі 21 000,00 грн є доведеними та обґрунтованими.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" задовольнити.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді С. Бакуліна

Н. Губенко