ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2025 р. Справа №907/82/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді О.С. Скрипчук

суддів І.Ю. Панова О.І. Матущака,

секретар судового засідання Копець Х.А.,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства «РИТМ 2011» б/н від 16.05.2025 (вх. № 01-05/1481/25 від 16.05.2025)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.04.2025 (повний текст рішення складено 07.05.2025 м. Ужгород, суддя Ремецькі О.Ф.)

у справі № 907/82/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКАН», м. Ужгород

до відповідача Приватного підприємства «РИТМ 2011», м. Харків

про зобов`язання вчинити дії.

за участю представників:

від позивача: Дяків В.Б.;

від відповідача: Бойко Б.Б.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРКАН» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Приватного підприємства «РИТМ 2011» про зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вулиця Мукачівська, 44, загальною площею 0.9543 га за кадастровим номером :10:001:0156.

У червні 2024 року ПП «РИТМ 2011» розпочало будівельні роботи з реконструкції належних йому будівель та споруд.

За доводами позивача будівельні роботи ПП «РИТМ 2011» з реконструкції належних існуючих виробничих будівель (Літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська № 44 у м. Ужгород були розпочаті та завершувались без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснювались без дотримання затвердженої проектної документації та на земельній ділянці позивача.

У зв`язку з чим, вважає, що наявні підстави для зобов`язання Приватного підприємства «РИТМ 2011» привести належну Товариству з обмеженою відповідальністю «МАРКАН» земельну ділянку загальною площею 0,9543 га з кадастровим номером :10:001:0156 у попередній стан, в тому числі шляхом знесення всіх конструкцій, споруд, їх частин, які розташовані та/або нависають над земельною ділянкою площею 0,9543 га з кадастровим номером :10:001:0156 згідно висновку судового експерта Павлич Олександра Васильовича, проведеного за результатами будівельно-земельно-технічного дослідження від 03.02.2025 №Д-03/25.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 28.04.2025 позов задоволено повністю. Зобов`язано Приватне підприємство «РИТМ 2011» привести належну Товариству з обмеженою відповідальністю «МАРКАН» земельну ділянку загальною площею 0,9543 га з кадастровим номером :10:001:0156 у попередній стан, в тому числі шляхом знесення всіх конструкцій, споруд, їх частин, які розташовані та/або нависають над земельною ділянкою площею 0,9543 га з кадастровим номером :10:001:0156 згідно висновку судового експерта Павлич Олександра Васильовича, проведеного за результатами будівельно-земельно-технічного дослідження від 03.02.2025 №Д-03/25.».

Суд першої інстанції дослідивши матеріали справи зазначив, що у відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №444967 від 27 травня 2008 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) позивач є власником земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вулиця Мукачівська, 44, загальною площею 0.9543 га за кадастровим номером :10:001:0156 з цільовим призначенням земельної ділянки 02.10 для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури.

Разом з тим, висновком експерта № Д-03/25 від 03.02.2025 р. за результатами проведеної будівельно-земельно-технічного дослідження виконаного судовим експертом Павлич О.В. та долученого за клопотанням позивача встановлено підтверджується зокрема, факт заступу будівлі об`єкту «Реконструкція з розширенням та надбудовою 3-го поверху існуючих виробничих будівель (Літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород» на земельну ділянку з кадастровим номером :10:001:0156 (яка на підставі витягу з ДЗК №346147970 від 12.09.2023 належить ТОВ «МАРКАН» з площею накладання 10,3 м.кв., розмірами 0,8м, 7,56м, 4,01м, 10,57м. Нависання балкону об`єкту «Реконструкція з розширенням та надбудовою 3-го поверху існуючих виробничих будівель (Літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород» на земельною ділянкою з кадастровим номером :10:001:0156 (яка на підставі витягу з ДЗК №346147970 від 12.09.2023 належить ТОВ «МАРКАН», площею 92,0 м.кв., розмірами 3,61м, 31,42м, 2,27м, 31,54м. Заступ колон які підпирають нависаючий балкон об`єкту «Реконструкція з розширенням та надбудовою 3-го поверху існуючих виробничих будівель (Літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород» на земельною ділянкою з кадастровим номером :10:001:0156 (яка на підставі витягу з ДЗК №346147970 від 12.09.2023 належить ТОВ «МАРКАН», в кількості 8 шт, відстань яких від межі ділянки змінюється від 0,18 м до 4,06 м.

При цьому, місцевий суд вказав, що у матеріалах справи відсутні будь які належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували те, що об`єкт «Реконструкція з розширенням та надбудовою 3-го поверху існуючих виробничих будівель (Літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород», будується у чіткій відповідності до проектної документації розробленої ТОВ "ВЕРТИКАЛЬ-ПРОЕКТ", яка міститься в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва за реєстровим номером РОО 1:2299- 2747-7457-8260.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем факту самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки кадастровим номером :10:001:0156.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Закарпатської області від 28.04.2025, Приватне підприємство «РИТМ 2011» звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 16.05.2025 (вх. № 01-05/1481/25 від 16.05.2025) у якій просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.04.2025 року у справі № 907/82/25 та прийняти нову постанову по справі № 907/82/25, якою у задоволені позову ТОВ «МАРКАН» до ПП «РИТМ 2011» про зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю

Апелянт вказує, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є таким, що ґрунтується на неповному дослідженні доказів, неналежній правовій кваліфікації, поверхневому підході до аналізу обставин справи, та очевидному ухиленні суду від виконання свого обов`язку щодо забезпечення справедливого, неупередженого й змагального розгляду спору. Описова частина оскаржуваного рішення містить суттєві прогалини, а її зміст не відповідає дійсному перебігу процесу, що є неприпустимим у контексті вимог, передбачених ст. 233 ГПК України.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції у рішенні майже повністю проігноровано фактичні дані щодо надважливої процесуальної події, а саме: подання заяв про відвід судді Ремецькі О.Ф. представником відповідача - адвокатом Юричко Ю.І., а також директором ПП «РИТМ 2011» - Гутковою О.Є., які були подані через канцелярію та систему «Електронний суд» 31 січня 2025 року. Замість належної процесуальної реакції, суддя Ремецькі О.Ф. у той же день, у проміжку часу після надходження вказаних заяв, постановив ухвалу про забезпечення позову, вочевидь, свідомо ігноруючи вимогу закону щодо обов`язку зупинити будь-які процесуальні дії до моменту вирішення заявленого відводу.

Разом з тим, на переконання апелянта, необґрунтованою є також позиція суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової будівельно-земельно-технічної експертизи. В мотивувальній частині рішення суд обмежився загальними формулюваннями про відсутність підстав, передбачених ч. 1 ст. 99 ГПК України, проте фактично не дослідив ані питання щодо конфліктності наданих сторонами доказів, ані обґрунтованість заперечень відповідача стосовно висновку експерта Павлича О.В., який був покладений в основу рішення. Суд не дослідив методологію проведення відповідного дослідження, не оцінив, чи дійсно експерт мав доступ до повного обсягу первинної документації, не надав відповіді на аргументи про те, що висновок базується винятково на матеріалах, наданих однією стороною. Так само поверхневою є позиція суду щодо відмови у задоволенні клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження.

Окрім того, апелянт вказує на те, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКАН» у справі №907/82/25 підлягала залишенню без розгляду з огляду на те, що у провадженні Господарського суду Закарпатської області вже перебуває справа №907/762/24, в якій розглядається зустрічний позов ТОВ «МАРКАН» до ПП «РИТМ 2011» щодо звільнення земельної ділянки з кадастровим номером :10:001:0156 від самочинно зведених об`єктів будівництва (споруд, замощень), а також приведення цієї ділянки у стан, придатний для використання за призначенням.

Скаржник також не погодився з висновком судового експерта Павлича Олександра Васильовича № Д-03/25 від 03.02.2025 та зазначив, що при детальному вивченні зазначеного експертного документа з`ясовується, що він не відповідає базовим критеріям допустимості та належності, визначеним статтями 74, 76, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, та й фактично позбавлений статусу повноцінного експертного висновку у розумінні Закону України «Про судову експертизу».

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРКАН» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Закарпатської області без змін.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновків місцевого господарського суду не спростовує.

У судове засідання 17.09.2025 з`явився представник позивача, надав пояснення, проти доводів апеляційної скарги заперечив.

У судове засідання 17.09.2025 з`явився представник відповідача, доводи апеляційної скарги підтримав, заявив клопотання про залучення третьої особи.

Так, представник відповідача повідомив, що 02 травня 2025 року між, Приватним підприємство «РИТМ 2011», як продавцем, та Гутковою О.Є., як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, у реєстрі за № 1599 від 02.05.2025 року, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу - Матей Р.І. Відтак, на переконання заявника наявні підстави для залучення ОСОБА_1 в якості третьої особи.

Розглянувши клопотання про залучення третьої особи, колегія суддів вказує наступне.

Згідно з частиною першою статті 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладену норму процесуального закону, якою чітко визначено період, протягом якого треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу, беручи до уваги те, що наведені апелянтом обставини не були предметом розгляду судом першої інстанції, оскільки договір купівлі продажу укладений вже після прийнятя оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні клопотання про залучення третьої особи.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

У відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №444967 від 27 травня 2008 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРКАН» є власником земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вулиця Мукачівська, 44, загальною площею 0.9543 га за кадастровим номером :10:001:0156 з цільовим призначенням земельної ділянки 02.10 для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури.

Земельна ділянка з кадастровим номером :10:001:0156 знаходиться суміжно із земельними ділянками, які належать на праві власності Приватного підприємства «РИТМ 2011»: земельна ділянка з кадастровим номером :10:001:0271, площею 0,102 га, цільове призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, розташована за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Мукачівська, 44; земельна ділянка з кадастровим номером :10:001:0276, площею 0,3703 га, цільове призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, розташована за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Мукачівська, 44; земельна ділянка з кадастровим номером :10:001:0272, площею 0,1544 га, цільове призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, розташована за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Мукачівська, 44.

На вказаних земельних ділянках розташовані належні ПП «РИТМ 2011» об`єкти нерухомого майна, а саме: літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1.

За доводами позивача в червні 2024 року ПП «РИТМ 2011» розпочало будівельні роботи з реконструкції належних йому будівель та споруд.

Разом з тим, під час здійснення ТОВ «МАРКАН» збору вихідних даних для проектування на земельній ділянці кадастровий номер :10:001:0156, а саме геодезичних вишукувань, ним було виявлене, що реконструкція з розширенням та надбудовою 3-го поверху існуючих виробничих будівель (Літери 1;2;3;4;5;6;7;8;9;10;11;25-26;27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород була здійснена ПП «РИТМ 2011» з порушенням наданої йому проектної документації, а саме з суттєвим заступом за межі належних йому земельних ділянок.

А саме встановлено факт зайняття ПП «РИТМ 2011» під час проведення будівельних робіт частини земельної ділянки з кадастровим номером :10:001:0156, що належить ТОВ «МАРКАН». При цьому, станом на момент виявлення факту виконання будівельних робіт ПП «РИТМ 2011» з реконструкції існуючих будівель (09 липня 2024 року) в Реєстрі будівельної діяльності була відсутня інформація щодо наявності у ПП «РИТМ 2011» дозволу на виконання відповідних будівельних робіт.

У липні 2024 року ПП «РИТМ 2011» звернулось до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Ужгородської міської ради з заявою на отримання дозволу на виконання будівельних робіт, а саме реконструкцію з розширенням та надбудовою 3-го поверху існуючих виробничих будівель (літери 1;2;3;4;5;6;7;8;9;10;11;25-26;27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород.

За результатами розгляду цієї заяви Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Ужгородської міської ради було видано дозвіл на виконання будівельних робіт від 17 липня 2024 року № ЗК56, а саме реконструкцію з розширенням та надбудовою 3-го поверху існуючих виробничих будівель (літери 1;2;3;4;5;6;7;8;9;10;11;25-26;27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород (клас наслідків (відповідальності) СС2.

З інформації, наявній в ЄДЕССБ вбачається, що підставою для видачі вказаного дозволу була проектна документація, розроблена ТОВ «ВЕРТИКАЛЬ-ПРОЕКТ», яка міститься в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва за реєстровим номером PD01:2299-2747-7457-8260, та Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва реєстраційний номер ЄДЕССБ МU01:5511-5728- 0230-7788 редакція №4, реєстраційний номер 56/03-03/23 від 02.06.2023, що розроблені на об`єкт «Реконструкція з розширенням та надбудовою 3-го поверху існуючих виробничих будівель (Літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород (зміни №101/03-03/24)»; клас наслідків відповідальності СС2.

В матеріалах справи міститься висновок експерта № Д-03/25 від 03.02.2025 р. за результатами проведеної будівельно-земельно-технічного дослідження наданий позивачем.

На вирішення експерту поставлено питання:

1. Чи відповідає розроблена ТОВ "ВЕРТРЇКАЛЬ-ПРОЕКТ", яка міститься в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва за реєстровим номером РПО 1:2299-2747-7457-8260 по об`єкту будівництва «Реконструкція з розширенням та надбудовою 3-го поверху існуючих виробничих будівель (Літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород.», за класом наслідків об`єкту СС2, замовник ПП «РИТМ 2011», чинним будівельним нормам та вимогам.

2. Чи відповідає Об`єкт «Реконструкція з розширенням та надбудовою 3-го поверху існуючих виробничих будівель (Літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород», що будується ГЕП «РИТМ 2011» проектній документації розробленої ТОВ "ВЕРТИКАЛЬ-ПРОЕКТ", яка міститься в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва за реєстровим номером РБ01:2299-2747-7457-8260 . Якщо ні, то які відхилення від проектних рішень допущені ПП «РИТМ 2011» при будівництві.

3. Чи має місце факт будівництва частини об`єкту «Реконструкція з розширенням та надбудовою 3-го поверху існуючих виробничих будівель (Літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород», що будується ПП «РИТМ 2011» на сусідній земельній ділянці з кадастровим номером :10:001:0156, яка належить ТОВ «Маркан» на праві власності, якщо так то, яку площу займає самовільне будівництво.

По першому питання експертом надано відповідь, згідно з якою розроблена ТОВ "ВЕРТИКАЛЬ-ПРОЕКТ", яка міститься в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва за реєстровим номером РБ01:2299-2747-7457-8260 по об`єкту будівництва «Реконструкція з розширенням та надбудовою 3-го поверху існуючих виробничих будівель (Літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород.», за класом наслідків об`єкту СС2, замовник ПП «РИТМ 2011», відповідає чинним будівельним нормам та вимогам.

По другому питанню експертом встановлено, що оскільки у відповідності до наданих експерту матеріалів наявні порушення меж земельної ділянки з кадастровим номером :10:001:0156 (яка на підставі витягу з ДЗК №346147970 від 12.09.2023 належить ТОВ «МАРКАН», об`єкт «Реконструкція з розширенням та надбудовою 3-го поверху існуючих виробничих будівель (Літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород», будується не у відповідності до Містобудівних умови та обмеження (МУО) для проектування об`єкта будівництва Реєстраційний номер ЄДЕССБ МІГО1:5511-5728-0230-7788 Редакція № 4, Реєстраційний номер 56/03-03/23 від 02.06.2023, що розроблені на об`єкт «Реконструкція з розширенням та надбудовою 3-го поверху існуючих виробничих будівель (Літери 1;2;3;4;5;6;7;8;9;10;11;25-26;27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород (зміни №101/03-03/24)», (а саме частково не на вказаних у цьому документі земельних ділянках), а також з урахуванням того, що МУО є вихідними даними для проектування, то можна зробити висновок, що об`єкт «Реконструкція з розширенням та надбудовою 3-го поверху існуючих виробничих будівель (Літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород», будується не у відповідності до проектної документації розробленої ТОВ «ВЕРТИКАЛЬ-ПРОЕКТ», яка міститься в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва за реєстровим номером РБ01:2299-2747-7457-8260. Невідповідності вказані на РИС. 2-5 та в писі до них.

По третьому питання експертом встановлено: заступ будівлі об`єкту «Реконструкція з розширенням та надбудовою 3-го поверху існуючих виробничих будівель (Літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород» на земельною ділянкою з кадастровим номером :10:001:0156 (яка на підставі витягу з ДЗК №346147970 від 12.09.2023 належить ТОВ «МАРКАН» (див Рис.2) Площа накладання 10,3 м.кв., розмірами 0,8м, 7,56м, 4,01м, 10,57м. 2. нависання балкону об`єкту «Реконструкція з розширенням та надбудовою 3-го поверху існуючих виробничих будівель (Літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород» на земельною ділянкою з кадастровим номером :10:001:0156 (яка на підставі витягу з ДЗК №346147970 від 12.09.2023 належить ТОВ «МАРКАН», площею 92,0 м.кв., розмірами 3,61м, 31,42м, 2,27м, 31,54м. (Рис.4) 3. заступ колон які підпирають нависаючий балкон об`єкту «Реконструкція з розширенням та надбудовою 3-го поверху існуючих виробничих будівель (Літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород» на земельною ділянкою з кадастровим номером :10:001:0156 (яка на підставі витягу з ДЗК №346147970 від 12.09.2023 належить ТОВ «МАРКАН», в кількості 8 шт, відстань яких від межі ділянки змінюється від 0,18 м до 4,06 м. (Рис.5).

Позивач, вважає, що наявні підстави для зобов`язання Приватного підприємства «РИТМ 2011» привести належну Товариству з обмеженою відповідальністю «МАРКАН» земельну ділянку загальною площею 0,9543 га з кадастровим номером :10:001:0156 у попередній стан, в тому числі шляхом знесення всіх конструкцій, споруд, їх частин, які розташовані та/або нависають над земельною ділянкою площею 0,9543 га з кадастровим номером :10:001:0156 згідно висновку судового експерта Павлич Олександра Васильовича, проведеного за результатами будівельно-земельно-технічного дослідження від 03.02.2025 №Д-03/25.».

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Щодо доводів апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вказує наступне.

Так, апелянт зазначає, що місцевий суд несвоєчасно розглядав клопотання відповідача, зокрема про відвід, не забезпечував належного висвітлення інформації про перебіг розгляду справи №907/82/25, безпідставно відмовляв в задоволенні клопотань відповідача з процесуальних питань.

Скаржник, зокрема, стверджує, що описова частина рішення суду не містить обставин подання апелянтом заяви про відвід судді Ремецькі О.Ф., поданої 31 січня 2025 року на стадії розгляду судом заяви про забезпечення позову (до подання позовної заяви) та вважає це підставою для сумніву у об`єктивності та неупередженості суду.

Як вбачається з Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» ухвала про забезпечення позову від 31 січня 2025 року була підписана суддею Ремецькі О.Ф. 31 січня 2025 року о 11:05:58 та доставлена до Електронного суду 31.01.2025 о 13:25.

Разом з тим, з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду (Том 1, арк. 73) заява про відвід судді Ремецькі О.Ф. подана адвокатом Юричко Ю.О., була передана до автоматизованого авторозподілу 31.01.2025 о 11:06:32.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду (Том 1, арк. 87) заява про відвід судді Ремецькі О.Ф. подана директором ПП «РИТМ 2011», була передана до автоматизованого авторозподілу 31.01.2025 о 11:58:04.

Таким чином, ухвала про забезпечення позову була розглянута та підписана суддею Ремецькі О.Ф. 31 січня 2025 року до подання заяв про його відвід.

Відтак, твердження апелянта про свідоме ігнорування суддею Ремецькі О.Ф. вимог закону щодо обов`язку зупинити будь-які процесуальні дії до моменту вирішення заявленого відводу не відповідають дійсності.

Щодо доводів апелянта в частині відмови судом першої інстанції в задоволенні клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження та призначення судової будівельної та земельно-технічної експертизи, колегія суддів вказує наступне.

З матеріалів справи встановлено, що в судовому засіданні 23.04.2025 постановлено та проголошено без оформлення окремого документа ухвалу про відмову у задоволенні клопотання Приватного підприємства «РИТМ 2011» (вх.№02.3.1-02/3864/25 від 23.04.2025) про повернення до стадії підготовчого провадження. Підстави відмови в задоволенні вказаного клопотання викладені безпосередньо у тексті рішення суду від 28.04.2025.

Так, відмовляючи в задоволенні клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для призначення судової експертизи у даній справі. Натомість зазначені відповідачем у клопотанні інші обставини, не є вагомими підставами для повернення до стадії підготовчого провадження, оскільки, зміна предмета позову це зміна матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, вказана зміна не впливає на обставини, на яких ґрунтується вимоги позивача та на характер правовідносин між сторонами.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 177 ГПК України, завданнями підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу. Натомість, ч.1 ст. 194 ГПК України передбачено, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що вирішення спору на підставі матеріалів, які зібрані поза межами підготовчого провадження не відповідає завданням, які визначені процесуальним законом для кожної стадії господарського процесу. Отже, розгляд справи по суті, за наслідками якого вирішується спір, безпосередньо формується з наслідків підготовчого провадження, в якому остаточно визначається предмет спору, характер спірних правовідносин, позовних вимог та склад учасників судового процесу.

Згідно із ст.ст. 113, 118 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Поновлення та продовження процесуальних строків встановлені статтею 119 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Приписами ст. 207 ГПК України передбачено, що суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином вищенаведені норми процесуального закону регламентують принцип диспозитивності судового процесу, згідно з яким особа самостійно здійснює свої процесуальні права та обов`язки без втручання суду.

Частиною другою статті 232 ГПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Отже, зі змісту наведеної норми вбачається, що суд постановляє ухвали тільки у випадках, передбачених ГПК України.

Тобто, постановлення ухвал, які не передбачені процесуальним законом - не допускається.

Отже, відповідно до практики Верховного Суду, суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження. Разом з тим такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.

Натомість представником відповідача таких виключних обставин не наведено, а зазначена в апеляційній скарзі аргументація щодо необхідності повернення на стадію підготовчого провадження не є достатньою підставою, оскільки в силу принципу диспозитивності на особу, що не подала своєчасно відповідні докази покладається ризик несприятливих наслідків такої бездіяльності.

Що стосується доводів про те, що внаслідок передчасного закриття підготовчого провадження у справі Відповідач був позбавлений можливості проаналізувати заяву Позивача про зміну предмету позову та підготувати свої заперечення, слід зауважити, що зміна предмету позову по суті є зміною прохальної частини позову без зміни підстав, якими він був обґрунтований. В даному випадку, позивачем заявою про зміну предмету позову було лише переформульовано прохальну частину позову, без жодних змін підстав позову та без додавання будь-яких нових доказів.

З врахуванням наведеного, судом першої інстанції сторонам було надано достатньо можливостей подати суду власні письмові позиції по суті спірних відносин у межах строків визначених процесуальним законом та розумних строків, що оцінювалися залежно від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору, матеріали справи містять документальне та нормативне обґрунтування за наявності якого спір може бути вирішено судом.

За таких обставин, колегія суддів вказує, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про повернення на стадію підготовчого провадження є обґрунтованим.

Разом з тим, на переконання апелянта, необґрунтованою є також позиція суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової будівельно-земельно-технічної експертизи.

Так, 23.04.2025 відповідачем було подано клопотання про призначення у справі судову будівельно та земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання: чи відповідає розроблена ТОВ «ВЕРТИКАЛЬ-ПРОЕКТ», яка міститься в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва за реєстровим номером РDO1:2299-2747-7457-8260 по об`єкту будівництва «Реконструкція з розширенням та надбудовою 3-го поверху існуючих виробничих будівель (Літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород.» , за класом наслідків об`єкту СС2, замовник ПП «РИТМ 2011», чинним будівельним нормам та вимогам; чи відповідає Об`єкт «Реконструкція з розширенням та надбудовою 3-го поверху існуючих виробничих будівель (Літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород», що будується ПП «РИТМ 2011» проектній документації розробленої ТОВ «ВЕРТИКАЛЬ- ПРОЕКТ», яка міститься в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва за реєстровим номером РDO1:2299- 2747-7457-8260. Якщо ні, то які відхилення від проектних рішень допущені ПП «РИТМ 2011» при будівництві; чи має місце факт будівництва частини об`єкту «Реконструкція з розширенням та надбудовою 3-го поверху існуючих виробничих будівель (Літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород», що будується ПП «РИТМ 2011» на сусідній земельній ділянці з кадастровим номером :10:001:0156, яка належить ТОВ «Маркан» на праві власності, якщо так то, яку площу займає самовільне будівництво.

В обґрунтування необхідності проведення у цій справі судової експертизи відповідач зазначив, що категорично не погоджується з висновками експерта Павлича О.В., які викладено у висновку № Д-03/25 від 03.02.2025 року, що міститься у матеріалах справи.

В засіданні суду 23.04.2025 постановлено та проголошено без оформлення окремого документа ухвалу про відмову у задоволенні клопотання Приватного підприємства «РИТМ 2011» (вх.№02.3.1-02/3868/25 від 23.04.2025) про проведення будівельно та земельно технічної експертизи. Підстави відмови в задоволенні вказаного клопотання наведені безпосередньо у рішенні суду від 28.04.2025.

Відмовляючи в задоволенні вказаного клопотання суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для призначення експертизи, передбачених частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України.

Так колегією суддів встановлено, що підставою для звернення до суду з відповідним позовом стали незаконні дії відповідача, а саме будівництво на земельній ділянці, що належить позивачеві без згоди останнього, об`єктів та без отримання відповідного дозволу на будівництво, які відповідно до ст. 376 ЦК України вважаються самочинним будівництвом.

На підтвердження вказаних обставин позивачем було надано суду відповідні докази, зокрема: технічний звіт щодо виносу меж земельної ділянки з кадастровим номером :10:001:0156 в натурі, складеним інженером-землевпорядником Безносько В.В. 09 липня 2024р., відповідно до якого графічно визначено факт зайняття ПП «РИТМ 2011» під час проведення будівельних робіт частини земельної ділянки з кадастровим номером :10:001:0156, що належить ТОВ «МАРКАН»; експертний висновок від 03.02.2025 № Е-01/25, згідно якого об`єкт «Реконструкція з розширенням та надбудовою 3-го поверху існуючих виробничих будівель (Літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород» (а) будується не у відповідності до проектної документації розробленої ТОВ "ВЕРТИКАЛЬ-ПРОЕКТ", яка міститься в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва за реєстровим номером PD01:2299-2747-7457-8260; (б) з заступом на належну ТОВ «МАРКАН» земельну ділянку з кадастровим номером :10:001:0156 загальною площею 102,3 кв.м.

За положеннями ст. 99 ГПК України судова експертиза призначається судом лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування та жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

В даному випадку в матеріалах справи є висновок судового експерта Павлич О.В., яким підтверджено той факт, що збудовані ПП «РИТМ 2011» об`єкти знаходять на належній ТОВ «МАРКАН» земельній ділянці, в матеріалах справи відсутній іншій висновок іншого судового експерта, наданий ПП «РИТМ 2011» якій би спростовував висновки судового експерта Павлич О.В. або суперечив їм. Окрім того, в матеріалах справи відсутні взаємо суперечливі докази стосовно розташування збудованих ПП «РИТМ 2011» об`єктів.

Відтак, подання відповідачем після закриття підготовчого провадження у даній справі клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи на вирішення якої поставлене теж саме питання, яке досліджувалось судовим експертом Павлич О.В. за відсутності будь-яких інших доказів, що спростовують доводи позивача, є необгрунтованим.

Отже, як було вірно зазначено судом першої інстанції, в даному випадку не існувало жодних з визначених ст. 99 ГПК України підстав для призначення у даній справі судової експертизи.

Окрім того, щодо доводів апелянта про те, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКАН» у справі №907/82/25 підлягала залишенню без розгляду з огляду на те, що у провадженні Господарського суду Закарпатської області вже перебуває справа №907/762/24, колегія суддів вказує наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.

Аналогічну правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду у справі № 183/1617/16 (постанова від 14.11.2018).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, яка відображена у постанові від 03.09.2019 у справі № 917/1258/18.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про зобов`язання позивача вчинити дії, а саме зобов`язати Приватне підприємство «РИТМ 2011» привести належну Товариству з обмеженою відповідальністю «МАРКАН» земельну ділянку загальною площею 0,9543 га з кадастровим номером :10:001:0156 у попередній стан, в тому числі шляхом знесення всіх конструкцій, споруд, їх частин, які розташовані та/або нависають над земельною ділянкою площею 0,9543 га з кадастровим номером :10:001:0156 згідно висновку судового експерта Павлич Олександра Васильовича, проведеного за результатами будівельно-земельно-технічного дослідження від 03.02.2025 №Д-03/25.».

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що будівельні роботи ПП «РИТМ 2011» з реконструкції належних існуючих виробничих будівель (Літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород були розпочаті та завершувались без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснювались без дотримання затвердженої проектної документації та на земельній ділянці, що не була йому відведена для цієї мети.

Разом з тим, предметом зустрічного позову у справі №907/762/24 є вимоги позивача про зобов`язання відповідача - зобов`язати ПП «РИТМ 2011» звільнити частину неправомірно зайнятої земельної ділянки ТОВ «Маркан», площею 0,0120 га, з кадастровим номером :10:001:0156, розташованої за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вулиця Мукачівська, 44, від будь-яких будівель, споруд та конструкцій шляхом їх знесення; - зобов`язати ПП «РИТМ 2011» звільнити частину неправомірно зайнятої земельної ділянки ТОВ «Маркан», площею 0,0286 га, з кадастровим номером :10:001:0156, розташованої за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вулиця Мукачівська, 44, від будь-яких замощень шляхом їх демонтування; - зобов`язати ПП «РИТМ 2011» відновити межі та стан частин неправомірно зайнятої земельної ділянки ТОВ «МАРКАН», площею 0,0120 га та 0,0286 га, з кадастровим номером :10:001:0156, розташованої за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вулиця Мукачівська, 44, до стану, що був до будівництва ПП «РИТМ 2011» на ній будівель, споруд та облаштування замощення, та привести земельну ділянку з кадастровим номером :10:001:0156 у придатний для використання за призначенням стан.

Підставами зустрічного позову позивачем визначено, стверджуваний факт порушення з боку ПП «РИТМ 2011» права власності ТОВ «МАРКАН» під час здійснення будівельних робіт на підставі отриманого дозволу на їх виконання.

У постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18 наведено такий правовий висновок: підставами заявленого позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Водночас, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що в даній справі судом не встановлено підстав, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України зумовлюють залишення позову без розгляду.

Щодо предмету спору.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України).

Право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного позивачем способу захисту змісту порушеного права. За приписами чинного законодавства, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на час звернення до господарського суду; визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Статтею 54 Господарського процесуального кодексу України визначено форму та зміст позовної заяви та передбачено, що позовна заява - процесуальний документ, за допомогою якого реалізується право на звернення до господарського суду. Подання позовної заяви є формою реалізації права на позов.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.

Аналогічну правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду у справі № 183/1617/16 (постанова від 14.11.2018).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, яка відображена у постанові від 03.09.2019 у справі № 917/1258/18.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про зобов`язання Приватного підприємства «РИТМ 2011» привести належну Товариству з обмеженою відповідальністю «МАРКАН» земельну ділянку загальною площею 0,9543 га з кадастровим номером :10:001:0156 у попередній стан, в тому числі шляхом знесення всіх конструкцій, споруд, їх частин, які розташовані та/або нависають над земельною ділянкою площею 0,9543 га з кадастровим номером :10:001:0156 згідно висновку судового експерта Павлич Олександра Васильовича, проведеного за результатами будівельно-земельно-технічного дослідження від 03.02.2025 №Д-03/25.».

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що будівельні роботи ПП «РИТМ 2011» з реконструкції належних існуючих виробничих будівель (Літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород були розпочаті та завершувались без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснювались без дотримання затвердженої проектної документації та на земельній ділянці позивача.

Суд зауважує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що, як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанови від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду звертала також увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17).

Належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі №916/1174/22).

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 442/302/17 вказано, що задоволення вимоги про усунення перешкод в користуванні земельної ділянки шляхом знесення самочинно побудованого приміщення за рахунок особи, що здійснила таке будівництво є належним способом захисту прав власника (користувача).

Частиною 2 статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

За змістом статті 391 Цивільного кодексу України та статті 155 Земельного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Порушення, невизнання або оспорювання права власності особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 211 Земельного кодексу України визначено, що самовільне зайняття земельних ділянок віднесено до порушень земельного законодавства, за яке громадяни та юридичні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ судам роз`яснено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин 1 - 4 статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Усталеною практикою вищих інстанцій встановлено, що вказаною нормою матеріального права імперативно, чітко і недвозначно визначено, що:

(1) самочинним будівництвом вважаються житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно, якщо вони, зокрема, збудовані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети;

(2) особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього;

(3) якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок.

Знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі в цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18).

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 формулювання положень статті 376 Цивільного кодексу України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею. Тобто реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 листопада 2023 року у справі №916/1174/22 вказано, що коли належний власник земельної ділянки не надавав згоди на будівництво на його земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, він має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав як власника земельної ділянки (частина друга статті 152 ЗК України).

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 листопада 2023 року у справі №916/1174/22 висновувала, що самочинне будівництво нерухомого майна особою, яка не є власником земельної ділянки, слід розглядати як порушення прав власника відповідної земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи у відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №444967 від 27 травня 2008 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) Позивач є власником земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вулиця Мукачівська, 44, загальною площею 0.9543 га за кадастровим номером :10:001:0156 з цільовим призначенням земельної ділянки 02.10 для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури.

Земельна ділянка з кадастровим номером :10:001:0156 знаходиться суміжно із земельними ділянками, які належать на праві власності Приватного підприємства «РИТМ 2011»: земельна ділянка з кадастровим номером :10:001:0271, площею 0,102 га, цільове призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, розташована за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Мукачівська, 44; земельна ділянка з кадастровим номером :10:001:0276, площею 0,3703 га, цільове призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, розташована за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Мукачівська, 44; земельна ділянка з кадастровим номером :10:001:0272, площею 0,1544 га, цільове призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, розташована за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Мукачівська, 44.

На вказаних земельних ділянках розташовані належні ПП «РИТМ 2011» об`єкти нерухомого майна, а саме: літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1.

Висновком експерта № Д-03/25 від 03.02.2025 за результатами проведеної будівельно-земельно-технічного дослідження виконаного судовим експертом Павлич О.В. та долученого за клопотанням позивача встановлено підтверджується зокрема, факт заступу будівлі об`єкту «Реконструкція з розширенням та надбудовою 3-го поверху існуючих виробничих будівель (Літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород» на земельну ділянку з кадастровим номером :10:001:0156 (яка на підставі витягу з ДЗК №346147970 від 12.09.2023 належить ТОВ «МАРКАН» з площею накладання 10,3 м.кв., розмірами 0,8м, 7,56м, 4,01м, 10,57м. Нависання балкону об`єкту «Реконструкція з розширенням та надбудовою 3-го поверху існуючих виробничих будівель (Літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород» на земельною ділянкою з кадастровим номером :10:001:0156 (яка на підставі витягу з ДЗК №346147970 від 12.09.2023 належить ТОВ «МАРКАН», площею 92,0 м.кв., розмірами 3,61м, 31,42м, 2,27м, 31,54м. Заступ колон які підпирають нависаючий балкон об`єкту «Реконструкція з розширенням та надбудовою 3-го поверху існуючих виробничих будівель (Літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород» на земельною ділянкою з кадастровим номером :10:001:0156 (яка на підставі витягу з ДЗК №346147970 від 12.09.2023 належить ТОВ «МАРКАН», в кількості 8 шт, відстань яких від межі ділянки змінюється від 0,18 м до 4,06 м.

Апелянт не погоджується з висновком судового експерта Павлича Олександра Васильовича № Д-03/25 від 03.02.2025 та зазначає, що при детальному вивченні зазначеного експертного документа з`ясовується, що він не відповідає базовим критеріям допустимості та належності, визначеним статтями 74, 76, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, та й фактично позбавлений статусу повноцінного експертного висновку у розумінні Закону України «Про судову експертизу».

Так, колегія суддів зазначає, що покликаючись на неповноту проведеного судовим експертом Павлич О.В. дослідження, зокрема відсутність посилань на дослідження будівельної, архітектурної, топографічної та іншої проектної документації, відсутність відомостей про методику дослідження, невідповідність розрахунків та інші обставини, відповідач не наводить посилань на конкретні правові норми або нормативно-правові акти, яким не відповідає цей висновок.

Відтак, вказані доводи є припущеннями відповідача, які не можуть братись судом до уваги.

Разом з тим, скаржник зазначає, що висновок експерта не містить відповіді на ключове для даного спору правове питання: чи є виявлені об`єкти (балкон, колони, заступи) ознаки об`єктів нерухомого майна, які можуть бути визначені об`єктами самочинного будівництва в розумінні ст. 376 ЦК України.

З цього приводу слід зазначити, що судовий експерт проводив свої дослідження виключного щодо тих питань, які були поставлені на його вирішення замовником (Позивачем). Із змісту висновку судового експерту Павлич О.В. вбачається, що на вирішення експертизи таке питання не ставилось.

Відтак, колегія суддів зазначає, що висновок експерта № Д-03/25 від 03.02.2025 за результатами проведеної будівельно-земельно-технічного дослідження виконаного судовим експертом Павлич О.В. є належним та допустимим доказом.

Водночас, суд вказує, що висновок експерта у відповідності до ст. 104 ГПК України не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінений судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем визнається факт того, що він є власником нерухомого майна, а саме: літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1.

При цьому, у матеріалах справи відсутні будь які належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували те, що об`єкт «Реконструкція з розширенням та надбудовою 3-го поверху існуючих виробничих будівель (Літери 1; 2; 3; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 25-26; 27) під адміністративно побутовий комплекс по вул. Мукачівська №44 у м. Ужгород», будується у чіткій відповідності до проектної документації розробленої ТОВ «ВЕРТИКАЛЬ-ПРОЕКТ», яка міститься в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва за реєстровим номером РОО 1:2299- 2747-7457-8260 .

Натомість, матеріалами справи підтверджується, забудова земельною ділянкою з кадастровим номером :10:001:0156, що належить позивачу.

З огляду на вищенаведене, місцевий суд дійшов вірного висновку про доведеність позивачем факту самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки кадастровим номером :10:001:0156.

Таким чином, позивачем обрано належний спосіб захисту та доведено порушення законних прав та інтересів його, як власника земельної ділянки, відтак суд першої інстанції правомірно задовільнив позовні вимоги.

Колегія суддів також зазначає, що апеляційна скарга не містить жодних доводів та доказів щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема ст. 376 ЦК України.

Разом з тим, щодо доводів наведених у додаткових поясненнях у справі про те, що у зв`язку з укладенням 02 травня 2025 року між Приватним підприємство «РИТМ 2011», як продавцем, та ОСОБА_1 , як покупцем, договору купівлі-продажу земельної ділянки, апелянт фактично втратив будь-яке майнове право, пов`язане зі спірною ділянкою та нерухомим майном на вказаній ділянці, а відповідно і будь-який правовий інтерес у справі, що є ключовою передумовою допустимості судового провадження, колегія суддів вказує.

За своїм змістом подані ПП «РИТМ 2011» додаткові пояснення є заявою про подання нових доказів у справі, якими є договори купівлі-продажу.

З цих доказів вбачається, що договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0.102 га за кадастровим номером - :10:001:0271, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Мукачівська, 44 та договір купівлі-продажу будівлі клубу, 25-26, що становить 72/1000 поз. 1 ;2;3;4;5;6;8;7,9,10; част.поз.11- пл.54,9 кв.м;. 25-26; 27, що розташовані за адресою: Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Мукачівська, 44, були укладені між ПП «РИТМ 2011» та ОСОБА_2 02 травня 2025 року, тобто після постановлення у даній справі судом першої інстанції рішення по суті спору.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Між тим апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 756/1529/15-ц.

При цьому, така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Такий висновок наведено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №911/3250/16, від 16.04.2024 у справі № 922/331/23.

Таким чином, з врахуванням положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України наведені ПП «РИТМ 2011» у додаткових поясненнях від 20.08.2025 обставини не досліджуються колегією суддів під час здійснення апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, а надані на підтвердження цих обставин додаткові докази не приймаються до уваги.

Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.04.2025 у справі №907/82/25/

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ :

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «РИТМ 2011» б/н від 16.05.2025 (вх. № 01-05/1481/25 від 16.05.2025) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.04.2025 у справі №907/82/25 залишити без змін.

3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя І.Ю. Панова

Суддя О.І. Матущак