УХВАЛА

24 вересня 2025 року

м. Київ

cправа № 921/486/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В.А. (головуючого), Берднік І.С., Міщенка І.С.

розглянувши матеріали касаційної скарги Почаївського Свято-Духівського монастиря Тернопільської єпархії Української Православної Церкви

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 27.08.2025 (у складі колегії суддів: Бойко С.М. (головуючий), Бонк Т.Б., Якімець Г.Г.)

за позовом державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", м. Київ, в особі філії "Подільський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"

до відповідача Почаївського Свято-Духівського монастиря Тернопільської єпархії Української Православної Церкви

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача-1 державна екологічна інспекція в Тернопільській області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача-2 Тернопільська обласна державна адміністрація

за участі заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської обласної державної адміністрації

про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами та повернення лісової ділянки постійному лісокористувачу

ВСТАНОВИВ:

22.09.2025 через систему "Електронний суд" до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Почаївського Свято-Духівського монастиря Тернопільської єпархії Української Православної Церкви на постанову Західного апеляційного господарського суду від 27.08.2025 (повний текст складено 05.09.2025) у справі № 921/486/23, якою ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 12.05.2025 в частині залишення позову без розгляду у цій справі скасовано.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Як убачається з норми пункту 14 частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції залишення позову (заяви) без розгляду.

Отже, касаційну скаргу подано на судове рішення, що підлягає касаційному оскарженню.

Абзацом другим частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що скаржник у якості підстави касаційного оскарження зазначає, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права.

Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку про те, що вони відповідають вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України та її доводи не є очевидно неприйнятними, а відтак подані матеріали достатні для касаційного розгляду на підставі абзацу 2 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, Колегія суддів установила, що на розгляді Великої Палати Верховного Суду перебуває справа № 367/252/24 (провадження №14-21цс25) (ухвала про прийняття на розгляд Великої Палати Верховного Суду від 05.03.2025).

Предметом касаційного оскарження у справі №367/252/24 є: ухвала апеляційного суду від 06.02.2024, якою апеляційну скаргу приватного виконавця на ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 11.01.2024 повернуто особі, яка її подала; постанова від 19.05.2024, якою апеляційний суд скасував ухвалу Подільського районного суду Дніпропетровської області від 16.02.2024 року (про повернення позовної заяви приватного виконавця) і направив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Тобто у цій справі оскаржується ухвала про повернення позовної заяви, яка скасована апеляційним судом, а справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції. Таким чином, предметом оскарження є постанова суду апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції (про повернення позовної заяви), а справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Крім того Суд звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду, повертаючи на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справу № 350/413/24, в ухвалі від 14.05.2025 зазначила таке:

"88. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що вирішення справи №367/252/24, яка вже перебуває в її провадженні, є неможливим без розв`язання правової проблеми щодо можливості касаційного оскарження постанови апеляційного суду, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлено справу для продовження розгляду. Ця проблема є вирішальною для забезпечення єдності судової практики, оскільки розбіжності між підходами Касаційного цивільного та Касаційного адміністративного судів, зокрема висновком Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі № 380/970/24, створюють правову невизначеність, яка суперечить статті 8 Конституції України та принципу правовладдя (верховенства права).

89. Тобто Велика Палата Верховного Суду у справі № 367/252/24, яка перебуває у провадженні Великої Палати Верховного Суду, вже вирішує питання відступу (чи її підтримання) від правової позиції, викладеної в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 березня 2025 року у справі № 380/970/24 про те, що постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за результатом перегляду ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі (зокрема, ухвал про повернення заяви позивачеві (заявникові), відмову у відкритті провадження у справі, залишення позову (заяви) без розгляду, закриття провадження у справі), якою така ухвала була скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду, не може бути предметом касаційного оскарження.

90. Отже, подібне питання вже є на вирішенні Великої Палати Верховного Суду, а тому не потребує його повторного прийняття."

Також колегія суддів установила, що ухвалою від 17.04.2025 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу №280/5691/24 для вирішення питання про можливість / неможливість касаційного оскарження судового рішення суду апеляційної інстанції, яким скасовано ухвалу суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлено її для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Передаючи справу №280/5691/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів, зокрема, зазначила:

- Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в ухвалі від 19.03.2025 у справі №380/970/24 дійшов висновку, згідно з яким постанова суду апеляційної інстанції, ухвалена за результатом перегляду ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі (зокрема, ухвал про: повернення заяви позивачеві (заявникові), відмови у відкритті провадження у справі, залишення позову (заяви) без розгляду, закриття провадження у справі), якою така ухвала була скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду, не може бути предметом касаційного оскарження й тому не підлягає перегляду в касаційному порядку відповідно до глави 2 розділу III Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС);

- разом із тим подібне питання вже поставало перед Великою Палатою Верховного Суду. В ухвалі від 16.02.2022 у справі №373/86/21 Велика Палата Верховного Суду здійснила аналіз судової практики касаційних судів різних юрисдикцій. Зауважено, що системний аналіз норм Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), КАС та Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), враховуючи їх уніфікацію, яка проведена з 15.12.2017 року, свідчить про відсутність спеціальної норми, яка б по-різному врегульовувала зазначене питання. Цими кодексами передбачено можливість / необхідність здійснення касаційного перегляду судових рішень апеляційного суду навіть у разі, якщо усунуті перешкоди відкриття провадження у справі. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у касаційних судах та Великій Палаті Верховного Суду склалася однозначна практика застосування норм процесуального законодавства щодо можливості перегляду постанов апеляційних судів усіх юрисдикцій (окрім кримінальної), у яких за результатами розгляду ухвал суду першої інстанції про закриття провадження у справі чи про залишення позовної заяви (заяви) без розгляду справа поверталася для продовження розгляду до суду першої інстанції. Усі касаційні суди, у тому числі Касаційний цивільний суд та Велика Палата Верховного Суду, переглядали такі постанови судів апеляційної інстанції по суті;

- колегія суддів також звертає увагу на судову практику, викладену в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі, яка була на розгляді Великої Палати Верховного Суду (справа №373/86/21), - задоволено касаційну скаргу, скасовано постанову Київського апеляційного суду від 27.05.2021 та залишено без змін ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24.02.2021, якою позовну заяву залишено без розгляду. Тобто судом касаційної інстанції здійснено касаційний перегляд постанови суду апеляційної інстанції по суті.

Як наслідок, в ухвалі Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.04.2025 у справі №280/5691/24 резюмується:

- наразі наявні протилежні висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені в раніше ухваленому рішенні Великої Палати Верховного Суду, а також у раніше ухваленому рішенні в складі колегії суддів іншого касаційного суду. Наведене є підставою згідно з пунктами 3, 4 статті 346 КАС передати справу №280/5691/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду з метою відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів іншого касаційного суду та Великої Палати;

- крім того, є підстави для передання справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду також на підставі пункту 5 статті 346 КАС, оскільки колегія суддів переконана, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

З урахуванням викладеного у справі №280/5691/24 перед Великою Палатою Верховного Суду поставлено питання можливості касаційного оскарження судового рішення суду апеляційної інстанції, яким скасовано ухвалу суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі (зокрема, ухвал про: повернення заяви позивачеві (заявникові), відмови у відкритті провадження у справі, залишення позову (заяви) без розгляду, закриття провадження у справі), та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Тобто перед Судом у цій справі (№ 921/486/23), як і у справах №367/252/24 та №280/5691/24 постало питання можливості касаційного перегляду постанови суду апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню.

З огляду на предмет касаційного оскарження, можливості реалізації конституційного права, зокрема, на касаційне оскарження судового рішення виникає необхідність у формуванні єдиного підходу до правозастосування положень Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу та Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, в частині визначення можливості касаційного оскарження постанов апеляційного суду, якими скасовані ухвали суду першої інстанції про повернення позовної заяви/про закриття провадження/про залишення позову без розгляду, а справу передано для продовження розгляду та компетенції Верховного Суду розглядати такі касаційні скарги.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з пунктом 11 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу, до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи, що у справі № 921/486/23 оскаржено постанову апеляційного господарського суду, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про залишення позову (заяви) без розгляду та направлення справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду, а також те, що висновки Великої Палати Верховного Суду у справах №367/252/24 та №280/5691/24 щодо можливості касаційного перегляду постанов суду апеляційної інстанції, якими скасовано ухвали суду першої інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню, сприятимуть уніфікації судової практики й зміцненню верховенства права через юридичну визначеність, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі № 921/486/23 відповідно до пункту 7 частини першої статті 228, пункту 11 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України, до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у справах №367/252/24 та №280/5691/24.

Керуючись статтями 121, 228, 229, 234, 255, 287, 290, 294 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Почаївського Свято-Духівського монастиря Тернопільської єпархії Української Православної Церкви на постанову Західного апеляційного господарського суду від 27.08.2025 у справі № 921/486/23.

2. Зупинити касаційне провадження у справі № 921/486/23 за касаційною скаргою Почаївського Свято-Духівського монастиря Тернопільської єпархії Української Православної Церкви на постанову Західного апеляційного господарського суду від 27.08.2025 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у справах №367/252/24 та №280/5691/24 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Зуєв

Судді І. Берднік

І. Міщенко