ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2025 р. Справа №914/2934/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді О.І. Матущак

І.Ю. Панова,

секретар судового засідання Р.А. Пишна,

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Сівохіна Павла Івановича б/н від 03.05.2025 року (вх. №01-05/1376/25 від 07.05.2025 року)

на рішення Господарського суду Львівської області від 02.04.2025 року (суддя Т.Я.Рим; повне рішення складено 04.04.2025 року)

у справі № 914/2934/24

за позовом: Комунального підприємства "Центральний ринок" Шептицької міської ради (надалі КП "Центральний ринок" ШМР )

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Сівохіна Павла Івановича (надалі ФОП Сівохін П.І.)

про зобов`язання вчинити дії та стягнення 102444,66 гривень,

за участю:

від позивача: Бердар С.В. адвокат (ордер серії ВС №1367400 від 23.05.2025 року);

від відповідача (в режимі відеоконференції): Бордюк М.Й. адвокат (ордер серії ВС №1332058 від 09.01.2025 року),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

26.11.2024 року КП «Червоноградський ринок» (перейменоване у КП "Центральний ринок" ШМР) звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до ФОП Сівохін П. І. про зобов`язання вчинити дії та стягнення 102444,66 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов договорів оренди не здійснює оплату за користування торговельними місцями та по закінченню строку дії договорів не звільнив торговельні місця.

Короткий зміст оскарженого рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.04.2025 року у справі №914/2934/24 задоволено позов КП "Центральний ринок" ШМР. Стягнуто з ФОП Сівохін П.І. на користь КП "Центральний ринок" ШМР 37111 грн 68 коп основного боргу, 53982 грн 24 коп неустойки, 3432 грн 72 коп пені, 2118 грн 84 коп 3% річних, 5799 грн 18 коп інфляційних втрат та 14534 грн 40 коп витрат на оплату судового збору. Зобов`язано ФОП Сівохін П.І. звільнити торговельне місце площею 7,5 м2, яке відображено на схемі розташування торговельних місць на ринку (додаток №1 до Договору оренди № 4158 від 31.12.2022) за № 1160 шляхом демонтажу тимчасової споруди некапітальної забудови - контейнера. Зобов`язано ФОП Сівохін П.І. звільнити торговельне місце площею 7,5 м2, яке відображено на схемі розташування торговельних місць на ринку (додаток №1 до Договору оренди № 4159 від 31.12.2022) за № 1161 шляхом демонтажу тимчасової споруди некапітальної забудови - контейнера. Зобов`язано ФОП Сівохін П.І. звільнити торговельне місце площею 7,5 м2, яке відображено на схемі розташування торговельних місць на ринку (додаток №1 до Договору оренди № 4160 від 31.12.2022) за № 1162 шляхом демонтажу тимчасової споруди некапітальної забудови - контейнера.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що позивач у відповідності до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою є постійним користувачем земельної ділянки площею 1,5893 га, що розташована за адресою: місто Червоноград, вулиця Сокальська, 3, цільове призначення: для обслуговування ринку. На підставі договорів оренди торговельного місця № 4158 від 31.12.2022 року, № 4159 від 31.12.2022 року та № 4160 від 31.12.2022 року на території КП "Центральний ринок" ШМР позивач передав в оренду відповідачу торговельні місця (площею 7,5 м2 кожне).

В оскарженому рішенні суд зазначив, що відповідач за спірний період (з січня по грудень 2023 року) орендну плату сплатив частково на загальну суму 3375,00 гривень; неоплаченою залишилась загальна заборгованість в сумі 37111,68 гривень, зокрема за договором № 4158 - 12370,56 гривень, за договором № 4159 - 12370,56 гривень та за договором № 4160 - 12370,56 гривень, докази сплати яких в матеріалах справи відсутні.

Суд перевірив розрахунок пені, 3% річних та інфляційних утрат позивача та, погодившись з таким, виснував, що до стягнення підлягають пеня у розмірі 3'432,72 грн, 3% річних у розмірі 2'118,84 грн та інфляційні втрати у розмірі 5'799,18 гривень.

Також місцевий господарський суд встановив відсутність в матеріалах справи доказів того, що відповідач після припинення договорів оренди звільнив торговельні місця та вважав правомірним нарахування позивачем неустойки за період з січня 2024 по жовтень 2024 в загальному розмірі 53982,24 гривень.

Покликаючись на положення частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України та умови укладених між сторонами договорів оренди, суд визнав обґрунтованою позовну вимогу про зобов`язання звільнити торговельні місця шляхом демонтажу тимчасової споруди некапітальної забудови з тих підстав, що у відповідача відсутні правові підстави після закінчення дії Договорів оренди користуватись торговельним місцем.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції. Вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначає, що незважаючи на те, що в договорах оренди строк їхньої дії обумовлений до 31.12.2023 року, скаржник до сьогодні користується торговельними місцями. Вказує на те, що протягом місяця з дня закінчення строку дії договорів до нього не поступали заперечення орендодавця про продовження строку дії договорів чи звільнення торговельних місць. Заявляє, що вимога про стягнення заборгованості та звільнення торговельних місць датована 01.11.2024 року, тобто на закінченні другого року користування скаржником торговими місцями. Вважає, що спірні договори оренди не припинили своєї дії. Також апелянт вважає, що торговельне місце не є річчю згідно з приписами ст.170, 181 ЦК України, тому, на його переконання, у суду не було підстав для стягнення неустойки за час прострочення повернення речі у розмірі подвійної плати. Стверджує про те, що позов у цій справі подано неуповноваженою особою та вважає нікчемним договір про надання правничої допомоги між позивачем і адвокатським об`єднанням «Форсетті». Просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 02.04.2025 року у справі №914/2934/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з доводами скаржника. Вважає рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим. Зокрема зазначає, що 01.11.2023 року ФОП Сівохіну П.І. надіслано повідомлення про необхідність укладання нових договорів оренди у зв`язку із закінченням 31.12.2023 року строку дії чинних договорів. Вказує на те, що вказане відправлення повернулося 02.12.2023 року з відміткою «повернення за закінченням терміну зберігання». Зазначає, що у зв`язку з тим, що апелянт продовжував безпідставно використовувати торговельні місця, 01.11.2024 року позивачем надіслано вимогу про звільнення торговельних місць та погашення заборгованості за укладеними договорами. Звертає увагу на те, що вказана вимога залишилась без відповіді та належного реагування з боку апелянта. Просить рішення Господарського суду Львівської області від 02.04.2025 року у справі №914/2934/24 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Розгляд клопотань

Представник скаржника подав клопотання (вх.№01-04/4005/25 від 21.05.2025 року та вх.№01-04/4007/25 від 21.05.2025 року) про долучення нових доказів.

Порадившись, колегія суддів вирішила відмовити у задоволенні вказаного клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Приписи частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи".

Отже, при поданні учасниками справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, учасники справи повинні обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Колегія суддів зазначає, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України. Водночас допущення такої можливості судом апеляційної інстанції мало б наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Враховуючи вищенаведене, суд ухвалив відмовити у задоволенні клопотань про долучення нових доказів.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі.

Представник позивача заперечив проти доводів скаржника.

Обставини справи

Як видно із наявних у справі копій документів, КП «Червоноградський ринок» належить на праві постійного користування земельна ділянка площею 1,5893 га, що розташована за адресою: місто Червоноград, вулиця Сокальська, 3, цільове призначення: для обслуговування ринку, що підтверджується копією Державного акта на право постійного користування, наявного у матеріалах справи.

31.12.2022 року між КП «Червоноградський ринок» (орендодавець) та ФОП Сівохіним П.І. (орендар) укладено договір оренди №4158 торговельного місця на території КП «Червоноградський ринок».

Відповідно до пункту 1.1 договору орендодавець надає орендарю в оренду торговельне місце площею 7,5 кв.м., яке відображено на Схемі розташування торговельних місць (Додаток №1 до договору) за №1160.

Згідно із пунктом 1.3 договору торговельне місце облаштовано тимчасовою спорудою некапітальної забудови контейнер, яка є власністю орендаря.

За приписами пункту 1.4 договору орендар набуває право користування торговельним місцем з моменту вступу в силу договору.

У відповідності до пункту 3.2.2 договору орендар зобов`язаний у встановлений договором строк сплачувати орендодавцю передбачені цим договором платежі.

Пунктом 3.2.12 договору передбачено, що орендар зобов`язаний протягом десяти календарних днів з моменту припинення дії договору звільнити торговельне місце від розташованої на ньому і належної орендареві тимчасової споруди некапітальної забудови.

Пунктами 4.1.1 договору сторони погодили, що на період дії правового режиму воєнного стану розмір плати за оренду торговельного місця, з врахуванням тарифу: 149,95 грн/м2, становить 1124,63 грн щомісяця. Загальний розмір за цим договором становить 1124,63 грн щомісяця.

Згідно із пунктом 4.3 договору сума платежу сплачується орендарем готівкою в касу орендодавця або безготівково на його розрахунковий рахунок до 25 числа місяця, що передує місяцю, за який здійснюється оплата. Оплата цього платежу здійснюється незалежно від результатів провадження господарської діяльності орендаря та фактичного використання ним торговельного місця (користування додатковими послугами).

Відповідно до пункту 5.1 договір вступає в силу з 01.01.2023 року до 31.12.2023 року.

За положенням пункту 5.2 договору дія договору припиняється, зокрема закінченням терміну дії договору.

За змістом пункту 6.1 договору у випадку порушення вимог нормативно-правових актів з питань торговельної діяльності та умов договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Згідно із пунктом 6.2 договору у випадку прострочення оплати послуг у строк, встановлений договором, орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми заборгованості.

31.12.2022 року між КП «Червоноградський ринок» (орендодавець) та ФОП Сівохіним П.І. (орендар) укладено договір оренди №4159 торговельного місця на території КП «Червоноградський ринок».

Пунктом 1.1 договору визначено, що орендодавець надає орендарю в оренду торговельне місце площею 7,5 кв.м., яке відображено на Схемі розташування торговельних місць (Додаток №1 до договору) за №1161.

31.12.2022 року між КП «Червоноградський ринок» (орендодавець) та ФОП Сівохіним П.І. (орендар) укладено договір оренди №4160 торговельного місця на території КП «Червоноградський ринок».

Згідно з пунктом 1.1 договору орендодавець надає орендарю в оренду торговельне місце площею 7,5 кв.м., яке відображено на Схемі розташування торговельних місць (Додаток №1 до договору) за №1162.

Інші пункти договорів оренди №4159 та №4160 аналогічні за змістом пунктам договору №4158.

Відповідно до розрахунку позивача за період з січня по грудень 2023 року відповідачем частково оплачено орендну плату на загальну суму 3375,00 грн; неоплаченою залишилась загальна заборгованість в сумі 37111,68 грн, зокрема: за договором №4158 12370,56 грн, за договором №4159 12370,56 грн, за договором №4160 12370,56 грн.

Позивач долучив до справи копії актів звірки взаєморозрахунків на загальну суму 37111,68 грн, з яких вбачається, що такі не підписані відповідачем.

Також в матеріалах справи наявна копія вимоги № 01-7/143 від 01.11.2024 року про звільнення торговельних місць та погашення заборгованості та поштового відправлення про надіслання її відповідачу, в якій позивач вимагав у відповідача протягом семи календарних днів з моменту її отримання сплатити заборгованість за укладеними договорами оренди торговельних місць за період з січня 2023 року по грудень 2023 року, неустойку у розмірі подвійної орендної плати та звільнити орендовані торговельні місця.

У справі № 914/2934/24 відсутні докази сплати відповідачем заборгованості за укладеними договорами оренди торговельних місць та неустойки.

До позовної заяви позивач додав розрахунки неустойки в сумі 53982,24 грн, пені в сумі 3432,72 грн, 3% річних у розмірі 2118,84 грн та інфляційних втрат у розмірі 5799,18 грн.

Невиконання зобов`язань за укладеними договорами оренди торговельних місць з боку відповідача стало підставою для звернення із вказаним позовом до суду.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У цій справі суд встановив, що 31.12.2022 року між КП «Червоноградський ринок» (надалі перейменоване у КП "Центральний ринок" ШМР; орендодавець) та ФОП Сівохіним П.І. (орендар) укладено договори оренди №4158, №4159 та №4160 торговельних місць на території КП «Червоноградський ринок».

За приписами пункту 1.4 договору орендар набуває право користування торговельним місцем з моменту вступу в силу договору.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За змістом статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, викладені у договорах зобов`язання є обов`язковими до виконання сторонами вказаних договорів.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Частиною 1 статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно із частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

З аналізу пунктів 3.2.2 договорів оренди випливає, що орендар зобов`язаний у встановлений договором строк сплачувати орендодавцю передбачені цим договором платежі.

Пунктами 4.1.1 договорів оренди сторони погодили, що на період дії правового режиму воєнного стану розмір плати за оренду торговельного місця, з врахуванням тарифу: 149,95 грн/м2, становить 1124,63 грн щомісяця. Загальний розмір за цим договором становить 1124,63 грн щомісяця.

Згідно із пунктами 4.3 договорів сума платежу сплачується орендарем готівкою в касу орендодавця або безготівково на його розрахунковий рахунок до 25 числа місяця, що передує місяцю, за який здійснюється оплата. Оплата цього платежу здійснюється незалежно від результатів провадження господарської діяльності орендаря та фактичного використання ним торговельного місця (користування додатковими послугами).

З наданого позивачем розрахунку за період з січня по грудень 2023 року суд встановив, що відповідачем частково сплачено орендну плату на загальну суму 3375,00 грн; неоплаченою залишилась загальна заборгованість у сумі 37111,68 грн, зокрема: за договором №4158 12370,56 грн, за договором №4159 12370,56 грн, за договором №4160 12370,56 грн.

Позивач долучив до справи копії актів звірки взаєморозрахунків на загальну суму 37111,68 грн, з яких вбачається, що такі не підписані відповідачем.

Також позивач скеровував на адресу відповідача вимогу № 01-7/143 від 01.11.2024 року про звільнення торговельних місць та погашення заборгованості, в якій вимагав у відповідача протягом семи календарних днів з моменту її отримання сплатити заборгованість за укладеними договорами оренди торговельних місць за період з січня 2023 року по грудень 2023 року, неустойку у розмірі подвійної орендної плати та звільнити орендовані торговельні місця.

Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем заборгованості.

Враховуючи наведене, правомірним є висновок місцевого господарського суду про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за укладеними договорами оренди торговельних місць за період з січня 2023 року по грудень 2023 року в сумі 37111,68 грн.

Щодо пені апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом пункту 6.1 договору у випадку порушення вимог нормативно-правових актів з питань торговельної діяльності та умов договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Згідно із пунктом 6.2 договору у випадку прострочення оплати послуг у строк, встановлений договором, орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми заборгованості.

Відповідно до розрахунку позивача розмір пені, нарахованої у зв`язку з порушенням відповідачем грошових зобов`язань, складає 3432,72 грн,

Перевіривши вказаний розрахунок, колегія суддів вважає його арифметично правильним, відтак суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача на користь позивача пеню в сумі 3432,72 грн.

Стосовно 3% річних

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем додано розрахунок 3% річних, нарахованих у зв`язку з порушенням відповідачем грошових зобов`язань, у розмірі 2118,84 грн та інфляційних втрат у розмірі 5799,18 грн.

Перевіривши вказані розрахунки, колегія суддів вважає їх арифметично правильними, висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 2118,84 грн та інфляційних втрат 5799,18 грн. є законним та обґрунтованим.

Щодо вимоги про повернення торговельних місць апеляційний господарський суд зазначає наступне.

За приписами статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Відповідно до пункту 5.1 договір вступає в силу з 01.01.2023 року до 31.12.2023 року.

За положенням пункту 5.2 договору дія договору припиняється, зокрема, за закінченням терміну дії договору.

Пунктом 3.2.12 договору передбачено, що орендар зобов`язаний протягом десяти календарних днів з моменту припинення дії договору звільнити торговельне місце від розташованої на ньому і належної орендареві тимчасової споруди некапітальної забудови.

Отже, укладені між сторонами договори оренди торговельних місць припинили свою дію 31.12.2023 року.

Доказів про повернення орендованих торговельних місць матеріали справи не містять.

Оскільки договори оренди №4158, №4159 та №4160 торговельних місць на території КП «Червоноградський ринок» припинили свою дію 31.12.2023 року та не передбачають автоматичної пролонгації, відтак у відповідача виник обов`язок по поверненню орендованих торговельних місць, про що зазначено в пункті 3.2.12 укладених договорів.

Вказане спростовує доводи скаржника про те, що договори оренди торговельних місць не припинили своєї дії.

Враховуючи те, що відповідач не виконав обов`язку з повернення орендованих торговельних місць після закінчення терміну дії укладених договорів, суд першої інстанції правомірно зобов`язав відповідача звільнити торговельні місця шляхом демонтажу тимчасових споруд некапітальної забудови, адже, як вірно зазначив місцевий господарський суд, у відповідача відсутні правові підстави після закінчення дії договорів оренди користуватись торговельним місцем.

В частині вимоги про стягнення з відповідача неустойки колегія суддів зазначає таке.

Апелянт вважає, що торговельне місце не є річчю згідно з приписами ст.170, 181 ЦК України, тому, на його переконання, у суду не було підстав для стягнення неустойки за час прострочення повернення речі у розмірі подвійної плати.

Колегія суддів не погоджується з таким твердженням, враховуючи таке.

Стаття 179 Цивільного кодексу України передбачає, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

За змістом частини 1 статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Зважаючи на те, що внаслідок укладення договорів оренди №4158, №4159 та №4160 торговельних місць на території КП «Червоноградський ринок» між сторонами виникли взаємні права та обов`язки, отже, торговельне місце є річчю в розумінні ст.179 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Як було вище зазначено, укладені договори оренди торговельних місць припинили свою дію 31.12.2023 року, доказів про повернення орендованих торговельних місць матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене, позивач скориставшись правом, передбаченим ч. 2 ст. 785 ЦК України, нарахував неустойку в розмірі 53982,24 грн.

Перевіривши розрахунок неустойки, колегія суддів вважає його арифметично правильним, відтак суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача 53982,24 грн. неустойки у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку щодо повернення орендованого майна.

З приводу покликань апелянта на те, що договори оренди вважаються автоматично продовженими за умови відсутності заперечень орендодавця апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Пунктом 1.4. Правил торгівлі на ринках на території Червоноградської міської ради, затверджених рішенням № 1083 від 13.12.2018 (надалі за текстом Правила), визначено, що під торговельним місцем на ринку слід вважати площу, вiдведену для розмiщення необхiдного для торгiвлi iнвентарю (вагiв, лоткiв тощо) та здiйснення продажу продукцiї (надання послуг) зi столiв, прилавкiв, транспортних засобiв, причепiв, вiзкiв (у тому числi ручних), у контейнерах, кiосках, палатках тощо згiдно з планом ринку.

Згідно з Правилами торгівлі на ринках, затвердженими наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України 26.02.02 № 57/188/84/105 торговельне місце площа, відведена для розміщення необхідного для торгівлі інвентарю (вагів, лотків тощо) та здійснення продажу продукції з прилавків (столів), транспортних засобів, причепів, візків (у тому числі ручних), у контейнерах, кіосках, палатках тощо.

Відповідно до пункту 20 Правил торгівлі на ринках адміністрація ринку при наданні продавцям торговельних місць на визначений термін укладає з ними письмову угоду, в якій рекомендується зазначати термін дії угоди, асортимент (вид) товарів, що реалізуються, розташування торговельного місця, умови оренди торговельного місця, розмір та порядок оплати за оренду майна, перелік послуг, які надає ринок, та їх вартість.

Таким чином, безпосередньо Правила торгівлі на ринках передбачають укладення між адміністрацією ринку і фізичними особами-підприємцями, що займаються торговельною діяльністю, договорів на визначений термін, що за своєю природою є договорами оренди торговельних місць.

Як було зазначено вище, укладені договори оренди торговельних місць припинили свою дію 31.12.2023 року, ці договори не передбачають можливість їх автоматичної пролонгації, а відтак у відповідача виник обов`язок повернути орендовані торговельні місця.

Доводи апелянта про нікчемність договору позивача з адвокатським об`єднанням колегія суддів оцінює критично з огляду на наступне.

Згідно із частиною 1 статті 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частини 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Отже, процесуальний закон надає право учасникам справи (зокрема позивачу) представляти свої інтереси через представника (адвоката), чим позивач у цій справі скористався.

Таким чином, наведені доводи апелянта не знайшли свого підтвердження.

За приписами частини 1, 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доданим до апеляційної скарги і пояснень (вх.№01-04/4821/25 від 19.06.2025 року та вх.№01-04/6238/25 від 13.08.2025 року) доказам апеляційний господарський суд правову оцінку не надає в силу обмежень, встановлених статтею 269 ГПК України, адже скаржником не наведено обґрунтувань, чому такі докази не були подані в суді першої інстанції.

Отже, за наслідками апеляційного перегляду оскарженого судового рішення судова колегія констатує, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують висновків, наведених в рішенні Господарського суду Львівської області від 02.04.2025 року у справі №914/2934/24.

З огляду на встановлені у цій справі обставини, колегія суддів вважає оскаржене рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим, оскільки висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального і процесуального законодавства, такі висновки відповідають обставинам, які встановлені судом першої інстанції на підставі поданих сторонами доказів.

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

За наслідками апеляційного перегляду, судова колегія констатує, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, ухвалив законне, обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 197, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Сівохіна Павла Івановича б/н від 03.05.2025 року (вх. №01-05/1376/25 від 07.05.2025 року) залишити без задоволення, рішення Господарського суду Львівської області від 02.04.2025 року у справі №914/2934/24 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя О.І. Матущак

Суддя І.Ю. Панова