РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.08.2025Справа № 910/5589/25

За позовом ІНФОРМАЦІЯ_1

до ІНФОРМАЦІЯ_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ІНФОРМАЦІЯ_3

про стягнення ІНФОРМАЦІЯ_4

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Ключерова В.С.

за участю представників сторін

від позивача ОСОБА_1, адвокат за довіреністю № 122-Д від ІНФОРМАЦІЯ_47

від відповідача не з`явився

від третьої особи не з`явився

Суть спору:

02.05.2025 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява ІНФОРМАЦІЯ_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення ІНФОРМАЦІЯ_4.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного між сторонами державного контракту № НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_5, позивач на підставі виставлених рахунків відповідача ІНФОРМАЦІЯ_7 здійснив оплату у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується платіжними інструкціями №№ НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4. У специфікації визначено, зокрема строки поставки перших трьох партій за контрактом: 1) ІНФОРМАЦІЯ_8; 2) ІНФОРМАЦІЯ_9; 3) ІНФОРМАЦІЯ_10. Відповідач повідомив листом № НОМЕР_5 від ІНФОРМАЦІЯ_11 про готовність до відвантаження товару за контрактом в кількості ІНФОРМАЦІЯ_12 та попросив сплатити у відповідності до п. 2.9 контракту попередню оплату за зазначений товар у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_13. Позивачем здійснено оплату на суму ІНФОРМАЦІЯ_13, що підтверджується платіжними інструкціями №№ НОМЕР_6, НОМЕР_7 від ІНФОРМАЦІЯ_14. У зв`язку з тим, що відповідачем не було поставлено жодної одиниці товару, позивач звернувся з повідомленням № НОМЕР_8 від ІНФОРМАЦІЯ_15 про розірвання контракту та повернення попередньої оплати, проте відповідачем кошти не повернуті. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення ІНФОРМАЦІЯ_4, з яких ІНФОРМАЦІЯ_16 попередньої оплати, ІНФОРМАЦІЯ_17 інфляційних втрат та ІНФОРМАЦІЯ_18.

У позовній заяві міститься клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ІНФОРМАЦІЯ_3 та клопотання про розгляд справи у закритому судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.05.2025 відкрито провадження у справі № 910/5589/25 та прийняти позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 03.06.2025; залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ІНФОРМАЦІЯ_3.

Даною ухвалою встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та доказів направлення цих документів позивачу. Встановлено третій особі строк у десять днів з дня вручення даної ухвали для подачі пояснень щодо позову із урахуванням вимог ст. 168 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 09.05.2025 було надіслано відповідачу в його електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», яка отримана останнім 12.05.2025 о 15:54 год., що підтверджується наявним у справі повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи, а тому відповідач мав подати відзив на позов у строк до 27.05.2025 включно.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 09.05.2025 було надіслано третій особі в її електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», яка отримана останньою 12.05.2025 о 15:54 год., що підтверджується наявним у справі повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи, а тому третя особа мала подати пояснення по справі у строк до ІНФОРМАЦІЯ_27 включно.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.05.2025 клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про розгляд справи № 910/5589/25 у закритому судовому засіданні задоволено.

26.05.2025 від третьої особи до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли пояснення у справі (сформовані в системі «Електроннйи суд» 23.05.2025), в яких третя особа позовні вимоги просить задовольнити.

26.05.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву до 13.06.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/5589/25 від 28.05.2025 продовжено ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлений судом процесуальний строк на подання відзиву на позов до 13.06.2025 включно.

29.05.2025 до суду надійшла заява ІНФОРМАЦІЯ_19 про вступ у справу третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, яка обґрунтована тим, що рішення у справі № 910/5589/25 може вплинути на права і обов`язки компанії ІНФОРМАЦІЯ_19, оскільки в разі задоволення позовних вимог з відповідача будуть стягнуті грошові кошти, зокрема інфляційні втрати та 3% річних, які кваліфікуються для відповідача як збитки, спричинені неналежним виконанням умов зовнішньоекономічного контракту № НОМЕР_9 від ІНФОРМАЦІЯ_20, і які в регресному порядку можуть бути переадресовані відповідачем до компанії ІНФОРМАЦІЯ_19.

Відповідач у підготовче засідання 03.06.2025 не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/5589/25 від 03.06.2025 відмовлено у задоволенні заяви ІНФОРМАЦІЯ_19 про вступ у справу третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача; продовжено строк підготовчого провадження у справі № 910/5589/25 на 30 (тридцять) днів; підготовче засідання призначено на 22.07.2025.

12.06.2025 від третьої особи до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - компанію ІНФОРМАЦІЯ_19.

12.06.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що укладений між сторонами договір за своїм правовим характером є договором комісії, а відтак застосування до відповідача попередньої оплати, процентів річних та витрат від інфляції за порушення строків поставки товару, виконання якої залежало від третьої особи - компанії ІНФОРМАЦІЯ_21 суперечить нормативному регулюванню правової природи відносин, що реально виникли між сторонами. Вважає, що частково невиконання контракту було спричинено поведінкою позивача, який затримав оплату другого етапу попередньої сплати товару. Просить зменшити розмір заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3% річних на 99% від арифметично правильної та обґрунтованої суми. Зазначає, що ним подано регресний позов до Лондонського суду міжнародного арбітражного про стягнення попередньої оплати сплаченої продавцю (компанії ІНФОРМАЦІЯ_21), тому повернення попередньої оплати за держконтрактом перебуває у прямій залежності від отримання відповідачем цих коштів за арбітражним рішенням, ому очевидним є те, що передчасне примусове стягнення у даній справі за арештом рахунків унеможливить видаткові операції з авансування арбітражних витрат, що призведе до припинення розгляду арбітражної справи і остаточне рішення у ній не буде ухвалено.

12.06.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідачем було частково повернуто позивачу попередню оплату в сумі ІНФОРМАЦІЯ_22, що підтверджується платіжною інструкцією НОМЕР_10 від ІНФОРМАЦІЯ_23.

25.06.2025 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що доводи відповідача про те, що між сторонами виникли комісійні правовідносини не відповідають умовам укладеного контракту та фактичним обставинам справи, контракт містить чіткі і конкретні умови щодо відповідальності за порушення строків поставки. Замовник за державним контрактом не надає доручення виконавцю на укладення правочину як це визначено у ст. 1011 Цивільного кодексу України, що надає визначення договору комісії, а купує товар, в порядку та на умовах, визначених в державному контракті. Отже за своїми знаками державний контракт є договором поставки. Позивач не погоджується з твердженнями відповідача, що затримка у перерахуванні позивачем відповідачу попередньої оплати за готовий до відвантаження товар вплинула на виконання ним своїх зобов`язань за контрактом. Заперечує проти зменшення нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат. Вважає, що відповідачем не доведено відсутність вини у постачанні товару через іноземного контрагента.

21.07.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив наполягає на відсутність будь-яких підстав для застосування до правовідносин сторін за контрактом положень закону, що регулюють поставку з договору комісії. Відсутність вини відповідача в не поставці товару за контрактом підтверджено поясненнями іноземного контрагента у справі № 910/699/25.

22.07.2025 у підготовчому засіданні постановлено протокольну ухвалу у відповідності до ст. 50 Господарського процесуального кодексу України про відмову в задоволенні клопотання третьої особи про залучення до участі у справі третьої особи.

22.07.2025 у підготовчому засіданні постановлено протокольну ухвалу у відповідності до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 05.08.2025.

05.08.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, в яких вважає, що суд має закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України через публічно-правовий характер правовідносин, що виникли з державного контракту.

05.08.2025 у судовому засіданні постановлено протокольну ухвалу у відповідності до ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про відмову в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

05.08.2025 в судовому засіданні у відповідності до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 19.08.2025.

13.08.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 19.08.2025, зв`язку з неможливістю направити в судове засідання повноважного представника, який перебуватиме у відпустці.

19.08.2025 у судовому засіданні постановлено протокольну ухвалу про відмову в задоволенні клопотанні відповідача про відкладення судового засідання.

Позивач у судовому засіданні 19.08.2025 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач у судове засідання 19.08.2025 не з`явився.

Третя особа у судове засідання 19.08.2025 не з`явилась.

19.08.2025 у судовому засіданні відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_5 між ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - позивач, замовник) та ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - відповідач, виконавець) було укладено Державний контракт № НОМЕР_1 на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення (далі - контракт).

Відповідно до п. 1.1 контракту виконавець зобов`язується поставити замовнику з дотриманням вимог законодавства України, умов і вимог цього контракту товари оборонного призначення (далі - товар), найменування, технічні характеристики, кількість, вартість (ціна) та строки поставки яких зазначені у цьому Контракті та в Специфікації товарів оборонного призначення (додаток 1 до контракту) (далі - Специфікація), для подальшого використання Збройними Силами України, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити Товар в строки і на умовах, визначених цим Контрактом.

В подальшому між сторонами було укладено додаткові угоди НОМЕР_11 від ІНФОРМАЦІЯ_24, НОМЕР_12 від ІНФОРМАЦІЯ_24, НОМЕР_13 від ІНФОРМАЦІЯ_25 до контракту, якими вносились зміни та доповнення.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач свої зобов`язання за контрактом не виконав, передплачений товар у визначений строк не поставив, що є підставою для повернення сплаченої позивачем передоплати в розмірі ІНФОРМАЦІЯ_16, а також позивачем за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання нараховані ІНФОРМАЦІЯ_17 інфляційних втрат та ІНФОРМАЦІЯ_18.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Укладений між сторонами контракт за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

У п. 11.1 контракту (в редакції додаткової угоди НОМЕР_11 від ІНФОРМАЦІЯ_24) сторони погодили, що контракт набирає чинності з дати підписання додаткової угоди про взяття бюджетних зобов`язань та діє до 31.01.2025, а в частині виконання гарантійних зобов`язань - до повного виконання.

Згідно з п. 2.2 контракту (в редакції додаткової угоди НОМЕР_13 від ІНФОРМАЦІЯ_25) загальна вартість (ціна) товару за цим контрактом становить ІНФОРМАЦІЯ_26.

Сторони визнають та підтверджують, що згідно з абзацом п`ятим пункту 32 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України операції з постачання товару за цим Контрактом звільняються від оподаткування податком на додану вартість.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Пунктом 2.9 контракту передбачено, що відповідно до вимог абзаців 4, 5 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1070 від 04.12.2019 «Деякі питання здійснення розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти» за рішенням головного розпорядника бюджетних коштів розрахунки за товари здійснюються шляхом проведення попередньої оплати у розмірі до 97 (дев`яносто сім) відсотків від вартості (ціни) товару за контрактом, що підлягає поставці у 2024 році на строк не більше як на 8 (вісім) місяців з дати перерахування першої частини коштів на рахунок виконавця у такому порядку:

оплата прямим банківським переказом до 30 (тридцяти) відсотків від вартості товару що буде поставлено в 2024 році, здійснюється замовником на підставі рахунку, наданого виконавцем після надання замовнику дозволу уповноваженого органу з експортного контролю країни походження товару та країни, в якій розміщується постачальник товару на здійснення міжнародної передачі (транзиту) товарів;

оплата прямим банківським переказом до 67 (шістдесят семи) відсотків від вартості кожної партії товару за контрактом, що буде поставлено в 2024 році, здійснюється замовником після отримання повідомлення від виконавця про готовність партії товару до відвантаження.

Умови оплати товару, що підлягає постачанню у 2025 році буде визначено сторонами за окремою додатковою угодою.

Оплата прямим банківським переказом до 3 (трьох) відсотків від вартості товару за контрактом, оплачується на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі товару за умови виконання всіх умов контракту.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанням умов п. 2.9 контракту на підставі виставлених відповідачем рахунків №№ НОМЕР_14, НОМЕР_15, НОМЕР_16 від ІНФОРМАЦІЯ_27 позивач ІНФОРМАЦІЯ_7 здійснив передоплату у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_6, що становить ІНФОРМАЦІЯ_28 від вартості перших трьох партій за контрактом, що підтверджується платіжними інструкціями № НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_29 на суму ІНФОРМАЦІЯ_30, № НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_29 на суму ІНФОРМАЦІЯ_30 та № НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_29 на суму ІНФОРМАЦІЯ_30.

Згідно з п. 4.1 контракту виконавець зобов`язаний поставити товар згідно з умовами цього контракту не пізніше строку, визначеному в специфікації.

Згідно із специфікацією, що є додатком НОМЕР_11 до контракту сторони погодили найменування, кількість, вартість (ціну) та строки поставки товару за контрактом. Зокрема, відповідно до специфікації, товар повинен бути поставлений:

ІНФОРМАЦІЯ_31;

ІНФОРМАЦІЯ_32;

ІНФОРМАЦІЯ_33;

ІНФОРМАЦІЯ_34;

ІНФОРМАЦІЯ_35;

ІНФОРМАЦІЯ_36;

ІНФОРМАЦІЯ_37;

ІНФОРМАЦІЯ_38.

При цьому, сторонами визначено, що «Т0» - дата отримання виконавцем попередньої оплати згідно з п. 2.9 контракту.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з приписами статей 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 3 ст. 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Враховуючи умови специфікації відповідач мав поставити товар щодо перших трьох партій у наступні строки

1) ІНФОРМАЦІЯ_39;

2) ІНФОРМАЦІЯ_40;

3) ІНФОРМАЦІЯ_41.

Листом № НОМЕР_5 від ІНФОРМАЦІЯ_11 відповідач повідомив позивача про готовність до відвантаження товару за контрактом в кількості ІНФОРМАЦІЯ_46 та просило сплатити у відповідності до п. 2.9 контракту попередню оплату за зазначений товар у сумі ІНФОРМАЦІЯ_13.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_14 позивач перерахував відповідачу ІНФОРМАЦІЯ_13, що підтверджується платіжними інструкціями № НОМЕР_6 від ІНФОРМАЦІЯ_42 на суму ІНФОРМАЦІЯ_43 та № НОМЕР_7 від ІНФОРМАЦІЯ_42 на суму ІНФОРМАЦІЯ_44.

Отже, загалом позивачем було перераховано відповідачу попередню оплату в загальному розмірі ІНФОРМАЦІЯ_16 (фактично становить повну вартість ІНФОРМАЦІЯ_45 товару за контрактом).

Згідно з п. 3.1 контратку поставка виконавцем та приймання замовником товару за цим контрактом здійснюється відповідно до комплекту документації, що поставляється разом з товаром, у місці поставки на підставі товаросупровідних документів та видаткової накладної з оформленням сторонами акта приймання-передачі товару за контрактом.

Відповідно до п. 3.3 контракту датою виконання виконавцем зобов`язань щодо поставки партії товару є дата підписання сторонами акта приймання-передачі партії товару за контрактом.

Матеріали справи свідчать, що відповідач товар в кількості ІНФОРМАЦІЯ_46 (вартість якого позивачем сплачена у повному обсязі) або в іншому розмірі за контрактом так і не поставив.

Посилання відповідача про затримку у перерахуванні позивачем відповідачу другої частини попередньої оплати не приймається судом до уваги, оскільки за умовами контракту відлік строку поставки товару пов`язаний з моментом здійснення попередньої оплати товару в розмірі ІНФОРМАЦІЯ_28 від вартості трьох партій товару та затримка оплати в перерахуванні другої частини за готовий до відвантаження товар (ІНФОРМАЦІЯ_46) не впливає на настання строків поставки товару.

Відповідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.

Підпунктом 5 п. 6.1 контракту замовник має право в односторонньому порядку розірвати або змінювати контракт у разі істотного порушення контракту виконавцем з підстав, визначених у п. 12.1 контракту.

Відповідно до п. 12.1 контракту у разі порушення виконавцем строків поставки товару більше ніж на 31 календарний день є підставою для розірвання контракту в односторонньому порядку замовником.

Згідно з п. 12.2 контракту пропозиція (повідомлення) сторони, яка ініціює припинення (розірвання) контракту направляється іншій стороні в письмовій формі не пізніше ніж за 7 (сім) календарних днів до запланованої дати його припинення (розірвання), з наданням всієї необхідної документації для припинення взаємовідносин за цим контрактом та здійснення взаєморозрахунків.

У зв`язку з тим, що відповідачем не було поставлено жодної одиниці товару, позивач звернувся з повідомленням № НОМЕР_8 від ІНФОРМАЦІЯ_15 про розірвання контракту в односторонньому порядку на підставі п. 12.1 контракту з ІНФОРМАЦІЯ_47; в даному повідомленні позивач просив протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання даного повідомлення повернути суму попередньої оплати.

Дане повідомлення було надіслано відповідачу ІНФОРМАЦІЯ_15 через Систему електронної взаємодії органів виконавчої влади (СЕВ ОВВ), що підтверджується відповідною роздруківкою та ІНФОРМАЦІЯ_48 засобами поштового зв`язку Укрпошти, що підтверджується описом вкладення у цінний лист № НОМЕР_17 від ІНФОРМАЦІЯ_48.

Згідно з п. 13.5 контракту сторони згодні та підтверджують, що будь-які документи, складені при виконанні і в зв`язку з цим контрактом, підписані як однією так і обома сторонами (їх уповноваженими представниками) передані за допомогою електронного засобу зв`язку, є волевиявленням сторони, яка підписала даний документ і мають юридичну силу, до моменту надання оригіналу даного документа. Оригінали документів надаються сторонами не пізніше 45 (сорока п`яти) календарних днів після скасування чи припинення правового режиму воєнного стану.

В силу приписів ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

У ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зазначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з цим, частиною 3 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що контракт є розірваним з ІНФОРМАЦІЯ_47.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

З матеріалів справи вбачається, що 01.05.2025 відповідач згідно платіжної інструкції НОМЕР_10 від ІНФОРМАЦІЯ_23 повернув позивачу попередню оплату за контрактом в сумі ІНФОРМАЦІЯ_22.

Позовна заява у даній справі сформована в системі «Електронний суд» та надійшла до Господарського суду міста Києва 02.05.2025 (штамп вхідної кореспонденції Господарського суду міста Києва).

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, оспорені або не визнані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених, оспорених або не визнаних прав та інтересів позивач. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже цих прав або законних інтересів позивача.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За таких обставин, приймаючи до уваги викладені вище норми чинного законодавства, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні ст. 77 Господарського процесуального кодексу України доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

Однак, позивачем належними засобами доказування не доведено порушення прав позивача з боку відповідача щодо не повернення попередньої оплати за контрактом в розмірі ІНФОРМАЦІЯ_22 на момент звернення з позовом до суду.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_22 попередньої оплати необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

За відсутності жодного документального підтвердження фактичної поставки товару позивачу на суму ІНФОРМАЦІЯ_49 (ІНФОРМАЦІЯ_16 - ІНФОРМАЦІЯ_22) або повернення позивачу коштів в сумі ІНФОРМАЦІЯ_49, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_49 попередньої оплати обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується що відповідач, у визначений строк зобов`язання щодо повернення попередньої оплати не здійснив та є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

В зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення з повернення попередньої оплати позивач, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_17 інфляційних втрат та ІНФОРМАЦІЯ_18 (нарахованих на суму ІНФОРМАЦІЯ_16 за період з ІНФОРМАЦІЯ_50 до ІНФОРМАЦІЯ_23).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_17 інфляційних втрат та ІНФОРМАЦІЯ_18 (за обґрунтованими розрахунками позивача).

Клопотання відповідача про зменшення розміру інфляційних втрат та 3% річних на 99% підлягає відхиленню з огляду на наступне

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних втрат та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Приписи статті 625 Цивільного кодексу України про інфляційні втрати та три проценти річних, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються в разі, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому стаття 625 Цивільного кодексу України надає можливість кредитору боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, встановити інший, ніж три проценти річних, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами.

Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних.

Оскільки умовами договору не визначено розмір процентів річних позивачем пред`явлено вимогу про стягнення 3% річних на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Зазначені проценти та інфляційні втрати входять до складу основного боргу. Чинне цивільне законодавство не передбачає можливості суду звільнення сторони від сплати основного боргу або зменшувати основний борг. Тому і не може бути звільнено відповідача від сплати або зменшено розмір інфляційних втрат та процентів, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Посилання відповідача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 902/417/18 щодо права суду зменшувати розмір процентів передбачений ст. 625 Цивільного кодексу України не приймається судом до уваги, оскільки предметом розгляду у справі № 902/417/18 були вимоги про стягнення іншого розміру процентів річних (40% річних), що був визначений умовами договору. При цьому предметом розгляду у справі № 902/417/18 не були вимоги про стягнення інфляційних втрат.

Посилання відповідача на те, що до контракту мають застосовуватись положення, що регулюються правовідносини комісії не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1011 Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Однак, суд зазначає, що у контракті відсутнє посилання на будь-які інші правочини на виконання яких укладено вказаний державний контракт, як і відсутнє посилання на те, що у даному випадку позивач діє в інтересах ІНФОРМАЦІЯ_55.

Як вбачається з умов укладеного між сторонами контракту, замовник за контрактом не надає доручення виконавцю на укладення правочину, а купує товар, в порядку та на умовах, визначених в державному контракті.

Крім того, згідно з положеннями ст. 1018 Цивільного кодексу України майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента.

Водночас, відповідно до абзацу 2 п. 5 Порядку використання ІНФОРМАЦІЯ_1 коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення закупівель товарів, робіт і послуг оборонного призначення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 494 від 16.05.2023, постачання товарів, робіт і надання послуг оборонного призначення здійснюється у порядку, визначеному державним замовником та умовами державного контракту (договору), на підставі актів приймання-передачі товарів, робіт і послуг оборонного призначення, актів приймання-передачі етапів незавершеного будівництва, підписаних між постачальником (виконавцем), службою державного замовника і отримувачем, визначеним державним замовником, без переходу права власності на них до служби державного замовника.

Отже, з огляду на зміст, форму та правову природу контракту за своїми ознаками такий контракт є саме договором поставки, як зазначено судом вище, а не договором комісії, як помилково стверджує відповідач.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги ІНФОРМАЦІЯ_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_1; код ЄДРПОУ НОМЕР_18) на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_2; код ЄДРПОУ НОМЕР_19) ІНФОРМАЦІЯ_51. попередньої оплати, ІНФОРМАЦІЯ_52. інфляційних втрат, ІНФОРМАЦІЯ_53, ІНФОРМАЦІЯ_54. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 30.09.2025.

СуддяВ.В.Сівакова