ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

23.09.2025 м.Дніпро Справа № 904/4803/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання: Логвиненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Березовська Л.В. (в залі суду);

від відповідача: не з`явився;

від скаржника: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю СПЕЙСИКС на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2024 (суддя Васильєв О.Ю., повний текст якого підписаний 24.12.2024) у справі №904/4803/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Букмекерська компанія Фавбет, м. Київ

до: Товариства з обмеженою відповідальністю Даймонд Пей, м. Дніпро

про: стягнення 364 882 982,41грн.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю Букмекерська компанія Фавбет (далі - ТОВ БК Фавбет, позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Даймонд Пей (далі - ТОВ Даймонд Пей, відповідач) про стягнення штрафу у розмірі 364 882 982,41грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №2009/2021 від 20.09.2021 у частині надання платіжних послуг з переказу коштів та своєчасного повідомлення про дострокове розірвання договору.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2024 відкрито провадження у справі № 904/4803/24 за правилами загального позовного провадження та призначено розгляд справи у підготовчому судовому засіданні на 26.11.2024.

ТОВ Даймонд Пей (відповідач) позовні вимоги визнав та у відзиві на позов підтвердив факт ненадання платіжних послуг з переказу коштів відповідно до умов договору та не повідомлення позивача у визначений строк про дострокове розірвання договору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2024 у справі №904/4803/24 позов задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Даймонд Пей м. Дніпро на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Букмекерська компанія Фавбет, м.Київ 364 882 982,41грн. штрафу та 1 059 800,00грн. - витрат на сплату судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕЙСИКС», в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з ТОВ Даймонд Пей штрафу частково та ухвалити нове судове рішення в цій частині, яким зменшити суму штрафу на 500 000,00 грн.

Апелянт у скарзі звертає увагу, що ТОВ «ДАЙМОНД ПЕЙ» має заборгованість перед ТОВ «СПЕЙСИКС» в сумі, що перевищує 676 000 000,00 грн. Водночас з метою, перешкоджання стягненню ТОВ «СПЕЙСИКС» з ТОВ «ДАЙМОНД ПЕЙ» вказаної суми коштів, ТОВ «ДАЙМОНД ПЕЙ» в межах справи № 904/4803/24 визнало позов ТОВ «БУКМЕКЕРСЬКА КОМПАНІЯ «ФАВБЕТ». У подальшому ТОВ «ДАЙМОНД ПЕЙ» має намір на виконання Рішення у справі № 904/4803/24 сплатити на користь ТОВ «БУКМЕКЕРСЬКА КОМПАНІЯ «ФАВБЕТ»» 364 882 982,41грн штрафу та 1 059 800,00 грн витрат на сплату судового збору, цим самим забезпечивши подальшу відсутність на своїх рахунках коштів, що унеможливить стягнення з ТОВ «ДАЙМОНД ПЕЙ» на користь ТОВ «СПЕЙСИКС» суми, що перевищує 676 000 000,00 грн. Тобто, рішення у справі № 904/4803/24, ухвалене за наслідками визнання відповідачем позову, безпосередньо порушує права ТОВ «СПЕЙСИКС», яке у подальшому може бути позбавлене права на стягнення з ТОВ «ДАЙМОНД ПЕЙ» коштів.

Наголошує, що ТОВ «БУКМЕКЕРСЬКА КОМПАНІЯ «ФАВБЕТ»» не надала суду жодних доказів, які б могли підтвердити, що ТОВ «ДАЙМОНД ПЕЙ» має перед ним невиконані зобов`язання, чи що ТОВ «БУКМЕКЕРСЬКА КОМПАНІЯ «ФАВБЕТ», у зв`язку з цим зазнало якихось збитків. За таких обставин, суд першої інстанції повинен був зменшити розмір штрафу, який було стягнуто з ТОВ «ДАЙМОНД ПЕЙ», чого він не зробив.

Стверджує, що визнання ТОВ «ДАЙМОНД ПЕЙ» позову у цій справі суперечить закону та порушує права інших осіб, зокрема:

- ТОВ «ДАЙМОНД ПЕЙ» не заявило у власних інтересах клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, хоча мало на це всі законні підстави;

- метою визнання позову було недопущення стягнення з ТОВ «ДАЙМОНД ПЕЙ» коштів на користь ТОВ «СПЕЙСИКС» (про це було вказано вище), тобто, порушення прав інших осіб.

Одночасно у змісті апеляційної скарги викладене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, яке мотивовано тим, що про оскаржуване рішення ТОВ СПЕЙСИКС дізналось 15.01.2025, ознайомившись зі змістом рішення на веб сайті Опендатабот (докази додаються).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач проти її задоволення заперечив, зазначив, що рішення суду першої інстанції в даній справі є законним, об`єктивним, правильним та таким, що ухвалене з правильним застосуванням норм процесуального права, а апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

Зауважує, що ст.254 ГПК України визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

З матеріалів справи № 904/4803/24 вбачається, що її учасниками є Позивач ТОВ «БУКМЕКЕРСЬКА КОМПАНІЯ «ФАВБЕТ» та Відповідач ТОВ «ДАЙМОНД ПЕЙ»; предметом спору є стягнення заборгованості за укладеним сторонами 20.09.2021 договором про надання послуг з переказу коштів №2009/2021; при цьому, 19.12.2024 місцевим господарським судом, учасником якої ТОВ «СПЕЙСИКС» не є, прийнято судове рішення, яке не містить висновків і суджень, які стосуються прав, інтересів та (або) обов`язків ТОВ «СПЕЙСИКС».

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «СПЕЙСИКС» не був учасником у правовідносинах, які є предметом спору у даній справі. В оскаржуваному Рішенні не містяться судження про права та обов`язки ТОВ «СПЕЙСИКС» у відповідних правовідносинах. В мотивувальній і в резолютивній частинах Рішення відсутні висновки суду про права та обов`язки ТОВ «СПЕЙСИКС» і не вказується прямо про його права та обов`язки, наведене є підставою для закриття апеляційного провадження за п.3 ч.1 ст.264 ГПК України.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу також заперечує проти апеляційної скарги ТОВ «СПЕЙСИКС» та вважає, що Рішення суду першої інстанції в даній справі є законним, об`єктивним, правильним та таким, що ухвалене з правильним застосуванням норм процесуального права, а апеляційне провадження підлягає закриттю з тих підстав, що апелянт не наділений правом на апеляційне оскарження судового рішення.

Так, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи - не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, при чому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Разом з тим, з пояснень ТОВ «СПЕЙСИКС» вбачається, що до суду першої інстанції з клопотаннями про вступ у справу в якості третьої особи ТОВ «СПЕЙСИКС» не зверталось. Тобто, відсутні докази створення судовим рішенням перешкод в реалізації ТОВ «СПЕЙСИКС» своїх прав; до того ж, судом першої інстанції не вирішено очевидно і безумовно питання про право, інтерес і обов`язок ТОВ «СПЕЙСИКС».

Зазначає, що права та інтереси ТОВ «СПЕЙСИКС» щодо ТОВ «ДАЙМОНД ПЕЙ» розглядаються в порядку окремого провадження. Зокрема, Господарським судом Дніпропетровської області винесено рішення по справі №904/4326/24 від 11.12.2024, з яким ТОВ «ДАЙМОНД ПЕЙ» не погоджується. Звертає увагу, що 03.02.2025 ТОВ «ДАЙМОНД ПЕЙ» подано до Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу у справі №904/4326/24, якою останнє просить скасувати судове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2024 у справі №904/4326/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ «СПЕЙСИКС»; станом на день подання даного відзиву апеляційна скарга ТОВ «ДАЙМОНД ПЕЙ» перебуває на розгляді.

В апеляційній скарзі сам Скаржник зазначає лише про те, що рішення може вплинути на його права та інтереси. Натомість, за змістом частин 1, 3 ст. 254 ГПК України - виникнення у особи, яка не брала участі у справі, права на апеляційне оскарження законодавець пов`язує саме з фактом вирішення судом питання про її права, інтереси або обов`язки, чого у даному випадку не було.

Вважає, що незгода ТОВ «СПЕЙСИКС» із рішенням, яким його права взагалі не порушені, та прохання суду зменшити суму встановленого двостороннім договором зобов`язання, є лише штучним затягування спору, стороною якого дане товариство не є.

Відтак, апеляційне провадження слід закрити на підставі ст.264 ГПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 17.01.2025 здійснено запит матеріалів справи із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

24.01.2025 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.01.2025 (суддя доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу залишено без руху через неподання останнім доказів оплати судового збору у встановленому порядку і розмірі. Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

05.02.20245на адресу суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 27.01.2025 надійшла заява про усунення недоліків скарги до якої додано квитанцію до платіжної інструкції №48661200 від 03.02.2025 про оплату 9000,00 грн.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2025 апелянту поновлений строк на подачу скарги; зупинено дію оскаржуваного рішення на час апеляційного перегляду; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю СПЕЙСИКС на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2024 у справі №904/4803/24; судове засідання з розгляду питання чи порушені права/інтереси/обов`язки апелянта призначено на 23.06.2025 на 15:15 годину; сторонам наданий час для подання відзиву, заяв, клопотань.

12.02.2025 до суду від представника позивача надійшло клопотання про прискорення розгляду справи, яке мотивовано тим, що розгляд призначено поза межами строку, визначеного ст.273 ГПК України. При цьому, вважає, що апеляційну скаргу подано не учасником, права якого не були порушені оскаржуваним рішенням, відтак, вважає необхідним закрити апеляційне провадження.

Також, 12.02.2025 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про перенесення справи на більш ранній термін, що обґрунтовано неможливістю прийняти ним участь у ній на призначений строк, з урахуванням перебування за кордоном на лікуванні.

17.02.2025 до суду від апелянта надійшли заперечення стосовно клопотання відповідача про перенесення розгляду справи, в яких останній зазначив, що:

- суд має право вирішити питання про відкладення справи виключно у судовому засідання, за наслідками чого повідомити під розписку присутніх у судовому засіданні учасників справу про дату, час, місце нового судового засідання. При цьому жодна норма ГПК України не наділяє суд повноваженнями вирішити питання про відкладення розгляду справи за межами судового засідання. Водночас, у своєму клопотанні представник ТОВ ДАЙМОНД ПЕЙ просить суд вирішити питання про відкладення розгляду справи ще до його початку судового засідання, що не відповідає нормам законодавства;

- представник ТОВ ДАЙМОНД ПЕЙ Ратушний В.В. не довів факт неможливості прибуття у судове засідання, призначене на 23.06.2025. Зокрема, як на підставу перебування Ратушного В.В. на лікуванні у Німеччині, останній посилається на лист від 10.02.2025, що не відповідає критерію достовірності доказів (ст. 78 ГПК України), а тому, не може братись судом до уваги;

- щодо права брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів;

- звертає увагу, що ТОВ ДАЙМОНД ПЕЙ має, окрім Ратушного В.В., ще й іншого представника Гладкова Ю.В.;

- ТОВ ДАЙМОНД ПЕЙ має бути зацікавлене у задоволенні апеляційної скарги ТОВ СПЕЙСИКС, оскільки у такому разі, воно не змушене буте виплачувати настільки велику суму коштів.

Ухвалою від 19.02.205 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Букмекерська компанія Фавбет від 12.02.2025 про прискорення розгляду справи та клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Даймонд Пей від 12.02.2025 про перенесення розгляду справи (на раніший термін).

03.06.2025 до суду від представника ТОВ Спейсикс адвоката Нечваль Яна Вадимовича надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

19.06.2025 до суду надійшли письмові пояснення апелянта до скарги, в яких останній наголосив на наявності власного порушеного інтересу рішення у цій справі через те, що є стягувачем за виконавчим провадженням в іншій справі, а відтак, через наявність цього рішення збільшення боргових зобов`язань відповідача (боржника) і зменшення його майна для можливості задоволення вимог інших стягувачів; заявив про відсутність перевірки судом розрахунку середнього одноденного обороту проведених платіжних операцій за період протягом 60 календарних днів, що передували настанню події, за яку нараховано штраф.

В судовому засіданні 23.06.2025 заслухано пояснення присутніх представників апелянта і позивача; представник відповідача в судове засідання не з`явився.

В судовому засіданні 23.06.2025 оголошено перерву до 11.09.2025.

09.09.2025 до суду від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення на відзив, в яких останній ще раз звернув увагу на той факт, що апелянт не є учасником цієї справи, жодного відношення до двостороннього договору, укладеного між позивачем і відповідачем у цій справі, не має; при цьому, згідно пояснень апелянта він є стягувачем в іншій справі №904/4326/24, в той час, як наведене не має жодного відношення до цієї справи та є зовсім іншими господарськими відносинами, відтак, рішення у цій справі не має відношення до ТОВ «Спейсикс».

З приводу незастосування судом можливості зменшення розміру штрафу, зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України зменшення штрафних санкцій можливе у разі, якщо їх розмір є надмірно великим порівняно із збитками кредитора. Умовами Договору сторони у цій справі передбачили, що штрафні санкції розраховуються з урахуванням оборотів проведених платежів, а саме у розмірі одноденного обороту. Враховуючи обсяги діяльності Позивача, визначений розмір штрафних санкцій не можна вважати значним. При цьому відповідальність за невиконання умов договору має істотне значення, оскільки ненадання платіжних послуг з переказу коштів з боку Відповідача, без попереднього повідомлення, спричинило зупинення діяльності Позивача та унеможливило опрацювання операцій кінцевих споживачів. З огляду на викладене, Відповідач не заперечував проти розміру штрафних санкцій та усвідомлено прийняв наслідки, що настали.

Також у зазначених поясненнях, з урахуванням визнання обов`язковою явки відповідача, він зауважив, що об`єктивно не може реалізувати цей обов`язок, з урахуванням участі представника в іншому судовому засіданні (призначеному Третім апеляційним адміністративним судом у справі №160/2411/25 за позовом Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до ТОВ «ДАЙМОНД ПЕЙ», за участю третьої особи ТОВ «УКР ГЕЙМ ТЕХНОЛОДЖІ», що відбудеться 11.09.2025 о 11:00). Тому викладено клопотання відповідача про проведення судового засідання без участі його представника, за наявними матеріалами справи.

Розгляд справи, призначений у судовому засіданні на 11.09.2025 не відбувся у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії Паруснікова Ю.Б. та відпусткою судді-члена колегії Верхогляд Т.А.

Ухвалою суду від 16.09.2025 визначена нова дата судового засідання 23.09.2025.

23.09.2025 до суду від представника скаржника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивовано необхідністю участі адвоката Нечваля Я.В. у судовому засіданні у справі щодо обрання запобіжного заходу в іншому суді.

Розглянувши відповідне клопотання у судовому засіданні 23.09.2025 колегією суддів відмовлено протокольною ухвалою у його задоволенні, з огляду на те, що: - скаржник належним чином повідомлений про розгляд справи; - апелянт є юридичною особою і не був позбавлений права взяти участь самостійно у судовому засіданні через свого керівника або уповноважити іншу особу на участь у засіданні; - у судовому засіданні 23.06.2025 апелянт вже надавав свої пояснення стосовно скарги і обставин справи, в той час, як про наявність нових обставин чи інших (нових) доказів ним зазначено не було.

В судовому засіданні 23.09.2025 представник позивача заперечив щодо задоволення скарги з підстав, наведених у відзиві на скаргу; просив закрити апеляційне провадження. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у матеріалах справи міститься його клопотання щодо розгляду справи без його участі (наведеного у письмових поясненнях від 09.09.2025).

У судовому засіданні 23.09.2025 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали про закриття апеляційного провадження у цій справі.

Заслухавши пояснення представника позивача, присутнього в судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційне провадження слід закрити з наступних підстав.

Стаття 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Частиною 1 статті 17 ГПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 статті 254 ГПК України регламентовано, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Таким чином, звернення до суду здійснюється у формі, порядку, випадках та особами, передбаченими процесуальним законом. Звернення у справах інших осіб у всіх випадках, а учасників процесу - поза випадками, передбаченими процесуальним законом, розгляду судами не підлягають.

За правилами ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Законом встановлено, що у випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності. Частина 2 статті 4 ГПК України містить перелік суб`єктів, право на звернення яких до господарського суду є обмеженим. Це означає, що право на звернення до господарського суду повинно бути прямо передбачене законодавчими актами України.

Діючим законодавством України передбачено виключний перелік суб`єктів, які вправі оскаржити в апеляційному порядку рішення місцевого господарського суду у випадку наявності підстав для цього. Визначаючи коло вказаних суб`єктів, законодавство передбачає попередню участь апелянта у справі з певним процесуальним статусом, за винятком випадків, коли рішення стосується прав та обов`язків скаржника, який не брав участь у справі.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЙСИКС» права на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області у цій справі, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Верховним Судом неодноразово було викладено наступну правову позицію щодо розгляду апеляційної скарги, поданою особою, яка не брала участі у справі.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Верховний Суд наголошує на тому, що судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Такі правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 921/730/13-г/3, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 у справі № 904/897/19, Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 910/9016/16, від 21.07.2020 у справі № 914/1971/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, а також від 20.03.2023 у справі № 914/3080/20, від 08.08.2025 у справі № 922/2050/23.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі п. 4 ч. 3 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь - якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Якщо ж після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, у зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має з`ясувати, чи прийнято оскаржуване судове рішення про права, інтереси та/або обов`язки скаржника, про які саме, в якій саме частині судового рішення прямо вказано про таке, та після встановлення цих обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права, інтереси та/або обов`язки заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права та/або обов`язки, та/або інтереси стосовно сторін у справі судом не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду (такий правовий висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 910/22354/15, від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17, від 04.10.2018 у справі № 5017/461/2012, від 29.11.2018 у справі № 918/115/16, від 04.12.2018 у справі № 906/1764/15, від 06.12.2018 у справі № 910/22354/15, від 16.04.2019 у справі № 12/91, від 11.04.2019 у справі № 8/71-НМ, від 11.09.2019 у справі № 4/2023-10, постановах Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 14.08.2019 у справі № 62/112 та від 16.01.2020 у справі № 925/1600/16 та ін.).

Отже, конструкція вказаної правової норми процесуального закону і її застосування є очевидним і не викликає розумних сумнівів, а практика застосування Верховним Судом положень частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України в системному зв`язку зі статтями 17, 254 цього Кодексу є сталою та послідовною.

Судами обох інстанцій з`ясовано, що 20.09.2021 між ТОВ Даймонд Пей (компанія) та ТОВ БК Фавбет (отримувач) укладено договір про надання послуг з переказу коштів №2009/2021, відповідно до умов якого отримувач доручає, а компанія приймає на себе зобов`язання надавати отримувачу наступні платіжні послуги: платіжні послуги з переказу коштів без відкриття рахунків щодо Переказів коштів, які ініційовані платниками на користь отримувача через компанію з використанням ЕПЗ платників (приймати платежі), з подальшим зарахуванням сум переказів коштів на поточний рахунок отримувача у строки та у порядку, що визначені цим договором; надавати отримувачу платіжні послуги з переказу коштів без відкриття рахунків щодо Переказів коштів, які ініційовані отримувачем на користь клієнтів отримувача, за рахунок суми забезпечувального платежу, з подальшим зарахуванням таких коштів на рахунки клієнтів отримувача (в т.ч. за номерами ЕПЗ клієнтів отримувача). (п. 2.1. з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 26.06.2023).

Винагорода - сума грошових коштів, яку сплачує отримувач за надання компанією платіжних послуг з переказу коштів (п. 1.1.1. з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 26.06.2023).

Забезпечувальний платіж - сума коштів, що перераховується отримувачем компанії, у межах та за рахунок якої компанія здійснює перекази коштів на користь клієнтів отримувача (п. 1.1.3. з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 26.06.2023).

Клієнт отримувача - фізична особа, яка на підставі договору з отримувачем отримує від отримувача грошові кошти в результаті переказу коштів від отримувача до клієнта отримувача (в т.ч. у разі повернення коштів за переказом клієнту отримувача) шляхом зарахування таких коштів на рахунок клієнта отримувача (в т.ч. за номером ЕПЗ клієнта отримувача) (п. 1.1.4. з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 26.06.2023).

Платіж - переказ коштів від платника на користь отримувача, що здійснюється як оплата за послуги отримувача, визначені в додатку 1 до цього договору, ініціюється на веб-сайті отримувача або веб-сайті компанії (п. 1.1.7. з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 26.06.2023).

За надання отримувачу платіжних послуг, передбачених цим договором, компанія отримує винагороду на умовах та в порядку, встановленому договором (п. 2.2. з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 26.06.2023).

Компанія здійснює діяльність з надання платіжних послуг на підставі ліцензії Національного банку України на переказ коштів без відкриття рахунків від 27.04.2023 № 21/765-рк (п. 2.3. з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 26.06.2023).

Компанія зобов`язана забезпечувати цілодобовий прийом платежів від платників на користь отримувача з дотриманням порядку, визначеного цим договором. (п. 3.1.2. з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 26.06.2023).

Компанія зобов`язана інформувати отримувача про технічні, організаційні та інші вимоги, необхідні для забезпечення і дотримання відповідності схеми співпраці сторін і вимогам чинного законодавства. (п. 3.1.7. з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 26.06.23р.).

Компанія зобов`язана завчасно повідомляти отримувача про зміну своїх банківських та поштових реквізитів, найменування, організаційно-правової форми тощо. (п. 3.1.9. з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 26.06.23р.).

Компанія перераховує на рахунок отримувача грошові кошти, одержані від платників в результаті прийому платежів, протягом 2 (двох) банківських днів з дня прийняття від платників платежів на користь отримувача. Кошти, прийняті у вихідні та/або святкові дні, перераховуються з урахуванням цих днів як небанківських. (п. 5.1. з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 26.06.2023).

З метою забезпечення зобов`язань отримувача перед компанією щодо переказів коштів на користь клієнтів отримувача, отримувач попередньо перераховує компанії суму забезпечувального платежу, в межах якого компанія у подальшому надає отримувачу послуги переказу коштів на користь клієнтів отримувача. Розмір такого забезпечувального платежу отримувач визначає самостійно. Реквізити рахунку (-ів) компанії для перерахування забезпечувального платежу компанія надсилає отримувачу окремим(-и) листом(-ами). (п. 5.2. з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 26.06.2023).

Сторони погоджуються, що забезпечувальний платіж не може бути сформований компанією на умовах зустрічного заліку зобов`язань з суми платежів, раніше прийнятих компанією на користь отримувача. Забезпечувальний платіж має бути перерахований отримувачем з рахунку отримувача. (п. 5.3. з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 26.06.2023).

За надання послуг з переказу коштів на користь отримувача, отримувач сплачує компанії винагороду у розмірі, визначеному в Додатку 1 до цього договору, що розраховується від суми кожного платежу, прийнятого від платника. Компанія отримує таку винагороду шляхом утримання належної суми винагороди з суми грошових коштів, належних до перерахування отримувачу відповідно до п. 5.1 цього договору. (п. 5.4. з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 26.06.2023).

За надання послуг з переказу коштів на користь клієнтів отримувача, отримувач сплачує компанії винагороду у розмірі, визначеному в Додатку 1 до цього договору, що розраховується від суми кожного переказу коштів на користь клієнта отримувача. Компанія отримує таку винагороду шляхом утримання належної суми винагороди з суми забезпечувального платежу в момент здійснення переказу коштів на користь клієнта отримувача. (п. 5.5. з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 26.06.2023).

За надання послуг з переказу коштів отримувачу компанія не утримує винагороду з платника. (п. 5.6. з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 26.06.2023).

Строки виконання зобов`язань сторонами обліковуються в календарних днях. Якщо дата виконання зобов`язання за договором припадає на вихідний або святковий день, строк його виконання переноситься на наступний банківський день, що настає за датою виконання зобов`язання. (п. 5.7. з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 26.06.2023).

За результатами надання платіжних послуг за цим договором за календарний місяць компанія та отримувач складають та підписують акт наданих послуг, який складається за формою, наведеною у Додатку 2 до цього договору. Сторони обмінюються актами: шляхом їх підписання на паперових носіях та пересилання на поштову адресу іншої сторони, зазначену у розділі 12 Договору; або шляхом накладання кваліфікованого електронного підпису сторони на файл з актом та пересилання такого файлу засобами електронної пошти (або за допомогою спеціалізованих сторонніх сервісів, зокрема, Вчасно (https://vchasno.ua) іншій стороні. (п. 5.10. з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 26.06.2023).

Всі розрахунки між сторонами здійснюються у національній валюті України - гривні. (п. 5.11. з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 26.06.2023).

За невиконання або неналежне виконання компанією зобов`язань, передбачених пунктом 2.1. договору, а саме ненадання або неналежне надання отримувачу: платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунків щодо переказів коштів від платників на користь отримувача через компанію з використанням ЕПЗ платників (приймати платежі), з подальшим зарахуванням сум таких переказів коштів на поточний рахунок отримувача у строки та у порядку, що визначені цим договором; платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунків щодо переказів коштів від отримувача на користь клієнтів отримувача, за рахунок суми забезпечувального платежу, з подальшим зарахуванням таких коштів на рахунки клієнтів отримувача (в т.ч. за номерами ЕПЗ клієнтів отримувача), компанія зобов`язана сплатити отримувачу штраф, який дорівнює документально підтвердженому середньому одноденному обороту проведених платежів операцій за період протягом 60 календарних днів, що передують настанню відповідної події невиконання або неналежного виконання компанією значених зобов`язань (п. 7.1.1. з урахуванням змін внесених додатковою угодою №3 від 03.04.2024).

За ненадання однією зі сторін іншій стороні письмової заяви про розірвання договору за ініціативою цієї сторони, не менш ніж за 30 (тридцять) календарних днів до дати розірвання договору, сторона, зобов`язана сплатити іншій стороні штраф, який дорівнює документально підтвердженому середньому одноденному обороту проведених платіжних операцій за період протягом 60 календарних днів, що передують настанню відповідної події невиконання або неналежного виконання стороною значених зобов`язань. (п. 7.1.2. з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №3 від 03.04.2024).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.24р. (включно). (п. 9.1. з урахуванням змін внесених додатковою угодою №3 від 03.04.2024).

Розірвання договору можливе за взаємної домовленості сторін або за ініціативою однієї із сторін. Підставою для розірвання є письмова заява однієї із сторін направлена іншій стороні. Якщо протягом 30 (тридцяти) календарних днів після отримання заяви про розірвання договору, сторона, яка отримала таку заяву не надіслала письмову відповідь договір вважається розірваним з дня спливу цього 30-тиденного строку. (п. 9.3. з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 26.06.2023).

16.09.2024 сторони підписали додаткову угоду №4 до договору, в якій дійшли згоди розірвати договір про надання платіжних послуг з переказу коштів №2009/2021 від 20.09.2021.

Але з 20.07.2024 відповідач не виконував свої зобов`язання за договором та не перераховував на користь позивача кошти відповідно до умов договору .

Позивач звернувся до відповідача з листом від 20.07.2024 №2007/24-01 та вимагав протягом одного робочого дня надати інформацію щодо причин ненадання платіжних послуг з переказу коштів відповідно до умов договору.

Також з метою досудового врегулювання спору позивач направив на адресу відповідача претензію №0909/24-01 від 09.09.2024 про сплату штрафу на підставі приписів п. 7.1.1. договору. За умовами якої вимагав терміново до 13.09.2024 погасити суму штрафу у розмірі 364 882 982,41грн.

Відповідач листом № 16/09-24(01) від 19.09.2024 повідомив позивача, що лист про надання інформації від 20.07.2024 та претензію від 09.09.2024 він отримав. Також не заперечував наявність правових підстав для сплати штрафу у розмірі, вказаному позивачем у претензії; та повідомив позивача, що не виконував зобов`язання, оскільки з 19.07.2024 НБУ скасував реєстрацію відповідача, як непрямого учасника міжнародних платіжних систем Visa та MasterCard на підставі п.п. 9 п. 108 розділу ІХ Положення про реєстрацію платіжних систем, учасників платіжних систем та технологічних операторів платіжних послуг, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 26.09.2022 №208 (зі змінами).

При цьому, як зазначає позивач, відповідач в порушення умов договору, штрафу ТОВ Даймонд Пей за ненадання платіжних послуг з переказу коштів у розмірі 364 882 982,41грн. не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що позивачем доведено невиконання відповідачем умов укладеного між ними договору, при цьому, причини невиконання зобов`язань відповідачем також пояснені; останній визнав позов, що за приписами ст.ст.46, 191 ГПК України є підставою для задоволення позову, оскільки у суду відсутні відомості про порушення права чи інтересів інших осіб внаслідок визнання відповідачем позову.

Як вже зазначалося вище, в апеляційній скарзі особи, яка участі у справі не брала, але за її доводами, судове рішення стосується її прав, інтересів та (або) обов`язків, має бути чітко зазначено, в якій частині оскаржуваного судового рішення прямо вказано про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника, про які саме та яким чином прослідковується та співвідноситься правовий зв`язок вирішених правовідносин між сторонами з правами, інтересами та (або) обов`язками особи, що не брала участі у цій справі.

Доведення цих обставин покладено на скаржників, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України.

Разом з тим наведені в апеляційній скарзі ТОВ "СПЕЙСИКС" обставини не свідчать про те, що оспорюваним рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2024 № 904/4803/24 порушено будь-які його права, обов`язки та інтереси.

Так, спірні правовідносини зумовлені невиконанням відповідачем зобов`язань з перерахування грошових коштів позивачу за договором про надання платіжних послуг з переказу коштів №2009/2021 від 20.09.2021.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом цього позову є виключно правовідносини щодо надання послуг, які виникли між Товариством з обмеженою відповідальністю Букмекерська компанія Фавбет (позивач по справі, отримувач за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю Даймонд Пей (відповідач по справі, компанія за договором).

Отже, на момент ухвалення судового рішення у справі № 904/4803/24 учасниками спірних правовідносин були тільки позивач і відповідач. Жодних доказів, що ТОВ «Спейсикс» було учасником спірних правовідносин і судом першої інстанції вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, апелянтом суду не надано.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, ні його мотивувальна частина, ні його резолютивна частина не містять жодних висновків щодо ТОВ "СПЕЙСИКС", про зобов`язання вказаної особи вчинити будь-які юридично значимі дії або утримання від їх вчинення щодо жодної із сторін спору. Крім того, матеріали справи не містять й інших документів, які б свідчили про порушення прав скаржника; учасником спірних правовідносин вказана юридична особа також не є (договору надання послуг).

Судом, при розгляді справи, до того ж не з`ясовано обставин, за якими для участі у справі слід залучити будь-яку особу, зокрема і скаржника, та що оскаржуване рішення вплине на права або обов`язки такої особи.

Відтак, колегія суддів констатує, що рішення першої інстанції не містить суджень про права та обов`язки апелянта у відповідних правовідносинах.

При цьому, колегія суддів зауважує, що апелянт вибірково посилається на наявність інтересу у цій справі, визначення поняття якого наведено у рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18- рп/2004 у справі № 1-10/2004, зокрема саме у цьому рішенні Конституційного суду останнім зазначено, про що також зауважує апелянт у своїх поясненнях, що системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

Звідси, у розумінні норм права, такий інтерес має бути пов`язаним саме з предметом спору (тобто, матеріально-правовою вимогою позивача) у конкретній справі і правовідносинами сторін у ній, в той час, як апелянт не навів доказів наявності у нього будь-якого права/інтересу саме у спірних правовідносинах.

Стосовно посилань апелянта на те, що він є стягувачем за виконавчим провадженням в іншій справі (904/4326/24), де боржником також є відповідач за цією справою, а відтак, через наявність цього рішення збільшення боргових зобов`язань відповідача (боржника) і зменшення його майна для можливості задоволення вимог інших стягувачів, то вони відхиляються колегією суддів, оскільки будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами справи не може бути взятий до уваги при вирішенні питання можливості оскарження рішення незалученою стороною, яка обґрунтовує скаргу порушенням її прав, інтересів або обов`язків.

Колегія суддів також зауважує, що дана справа не є справою про банкрутство і предметом позову не є оскарження фраудаторних правочинів особою (не стороною правочину), чиї майнові інтереси порушує такий правочин, що допускається у випадку, якщо зацікавлена особа доведе, що сторона, яка уклала договір та відчужила за ним майно, свідомо погіршила свій майновий стан, з метою уникнення відповідальності перед кредитором.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалось.

Оскільки колегією суддів з`ясовано, що оскаржуваним рішенням не вирішувалось питання про права, інтереси та обов`язки ТОВ «СПЕЙСИКС» щодо жодної із сторін та відносно предмету спору, то апеляційне провадження підлягає закриттю.

Відповідно до положень ст. 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на оцінці наданих учасниками справи доказів в підтвердження своїх вимог або заперечень, та на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Колегія суддів звертає увагу на те, що хоча поняття "обґрунтованого" рішення не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент учасників справи, а міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення, проте суд у будь-якому випадку, навіть без відображення окремих аргументів у своєму рішенні (якщо він вважає їх такими, що не впливають на правильне рішення спору або не відносяться до суті справи), повинен, під час розгляду справи, надати оцінку всім аргументам учасників справи в силу імперативних приписів статті 236 ГПК України, особливо тим, оцінка яких є необхідною для правильного вирішення спору.

В той же час, оскільки після відкриття апеляційного провадження колегією суддів встановлено, що оскаржуваним рішенням не вирішувалось питання про права, інтереси та обов`язки заявника апеляційної скарги, через що апеляційне провадження підлягає закриттю, то колегією суддів не надається оцінка іншим аргументам та доводам заявника апеляційної скарги (зокрема, доводам про можливість зменшення судом розміру штрафу, обґрунтованість його розрахунку), так як це унеможливлюється закриттям апеляційного провадження.

Апеляційний господарський суд звертає увагу апелянта, що відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (ч.2 ст.7 Закону України "Про судовий збір").

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 29 травня 2019 року у справі № 820/4918/16 (провадження № 11-42апп19) зробила висновок, що пунктом 5 частини першої статті 7 Закону № 3674-VI передбачено повернення судового збору в разі закриття (припинення) провадження у справі. Однак, оскільки Велика Палата Верховного Суду закриває касаційне провадження у зв`язку з відмовою позивача від касаційної скарги, то підстав для повернення судового збору немає.

Посилаюсь на зазначену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ухвалами від 01 липня 2020 року (справа № 756/12935/18), від 02 вересня 2020 року (справа № 695/512/16-ц), від 08 квітня 2021 року (справа № 755/4032/19), від 15 квітня 2021 року (справа № 167/41/20), від 30 квітня 2021 року (справа № 183/5644/17), від 08 листопада 2021 року (справа № 701/266/19), колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалами від 27 липня 2021 року (справа № 911/670/20), від 08 вересня 2021 року (справа № 904/5472/19), від 08 листопада 2021 року (№ 925/657/20), від 20 грудня 2021 року (справа № 917/1384/20), від 14 лютого 2022 року (справа № 913/526/20), від 15 лютого 2022 року (справа № 920/1318/20), від 07 квітня 2022 року), об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду ухвалою від 22 листопада 2019 року (справа № 816/731/16) відмовили у задоволенні клопотань про повернення судового збору за подання касаційної скарги у зв`язку із закриттям касаційного провадження.

З урахуванням наведених позицій суд зауважує, що закриття провадження у справі і закриття апеляційного/касаційного провадження є різними, зовсім не тотожними інститутами і регулюються зовсім різними нормами ГПК України (ст.231 та ст.ст.264, 296 ГПК України, відповідно), відтак, підстави для повернення сплаченої суми судового збору за подачу апеляційної скарги відсутні.

Внаслідок наведеного судовий збір за подачу апеляційної скарги апелянту не повертається.

Керуючись ст.ст. 234, 235, п.3 ч.1 ст.264, 281 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження по апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю СПЕЙСИКС на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2024 у справі № 904/4803/24 - закрити.

Судові витрати за оскарження рішення суду покласти на заявника.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з моменту складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано суддями Івановим О.Г., Верхогляд Т.А. 26.09.2025, суддею Парусніковим Ю.Б. 29.09.2025.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков