ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2025 р. Справа №907/23/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желіка М.Б.

секретар судового засідання Хом`як Х.А.

розглянув апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Подгорського Василя Васильовича, б/н від 20.03.2025 (вх. № апеляційного суду 01-05/836/25 від 24.03.2025)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 11 березня 2025 року

у справі №907/23/25

за позовом Фізичної особи - підприємця Сторожука Павла Романовича, м. Жовква,

до відповідача Фізичної особи - підприємця Подгорського Василя Васильовича, м. Мукачево

про стягнення заборгованості за надані послуги згідно разового договору - заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом

за відсутності представників сторін

Фізична особа - підприємець Сторожук Павло Романович (далі позивач, ФОП Сторожук П.Р.) звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Подгорського Василя Васильовича (далі відповідач, ФОП Подгорський В.В.) заборгованості в розмірі 41384,34 грн за надані послуги з перевезення відповідно до умов разового договору - заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом №12/08 від 12.08.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на невиконання відповідачем зобов`язань з оплати за надані послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортним за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №16 від 23.08.2024 на суму 41384,34 грн (вартість 900 євро станом на 23.08.2024 відповідно до курсу Національного банку України).

Розглянувши позовні вимоги ФОП Сторожук П.Р. Господарський суд Закарпатської області ухвалив 11.03.2025 рішення, в якому позов задоволив; стягнув з ФОП Подгорського В.В. на користь ФОП Сторожук П.Р. заборгованість за разовим договором - заявкою на перевезення вантажів автомобільним транспортом №12/08 від 12.08.2024 у розмірі - 41384,34 грн. та 2422,40 грн. у повернення сплаченого судового збору.

Відповідач не погодився з ухваленим рішення місцевого господарського суду, оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі вказує на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, на неотримання позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі. Крім того, зазначає, що ним (відповідачем) разовий договір - заявка на перевезення вантажів автомобільним транспортом №12/08 від 12.08.2024 не укладався, та, що зобов`язання до виконання ним не приймались.

Водночас, відповідач зазначає, що він 31.01.2025 звернувся до чергової частини Мукачівського РУП із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій вказував про заволодіння громадянином Венчук О.М. печаткою ФОП Подгорського В.В., відомості внесено до ЄРДР, проводиться досудове слідство. Зазначає також про подання ним до місцевої газети оголошення про втрату печатки.

Скориставшись своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та, що відповідачу позовна заява та ухвала про відкриття провадження у справі надсилались на його офіційну адресу, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Крім того, позивач звертає увагу на положення ст.204, ч.2 ст.207, ч.3 ст.215 ЦК України та зазначає, що договір №12/08 від 12.08.2024 є укладеним, недійсним не визнавався, доказів, які б підтверджували, що печатка відповідача була викрадена чи нею скористалась третя особа не подано. Що стосується оголошення в місцевій газеті про втрату печатки, то таке не підтверджує її викрадення, а звернення до уповноваженого органу про втрату такої відповідач подав 31.01.2025, тобто, після відкриття провадження у справі судом першої інстанції (29.01.2025).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що орієнтовний розмір витрат на надання правової допомоги на стадії апеляційного провадження які очікує понести позивач становить 15000 грн, що в подальшому документально буде обґрунтовано.

Процесуальний хід розгляду апеляційної скарги відображено у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду.

В дане судове засідання представники сторін не з?явились. Представник позивача був присутній в попередньому судовому засіданні (28.08.2025), в якому проти вимог апеляційної скарги заперечував.

03.09.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання, в якому він просить здійснювати розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Розглянувши зазначене клопотання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та їх представників.

Крім того, у вказаному клопотанні міститься заява про відшкодування судових витрат, здійснених в ході апеляційного перегляду, в якій представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача - 8000 грн. витрат на правову допомогу, які виникли під час апеляційного розгляду. До клопотання додано договір про надання професійної правничої допомоги №07/11/2024 від 07.11.2024, детальний опис виконання робіт та наданих послуг адвокатом при апеляційному перегляді рішення суду по справі №907/23/25, акт виконаних робіт/приймання наданих послуг №1/02/09/25 від 02.09.2025, докази направлення примірника заяви з додатками відповідачу у справі.

Розглянувши матеріали справи, в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, судова колегія встановила таке:

Між відповідачем у справі ФОП Подгорський В.В. як експедитором та позивачем ФОП Сторожук П.Р. як перевізником було укладено разовий договір - заявку на перевезення вантажів автомобільним транспортом №12/08 від 12.08.2024, в якому вказано наступне: - адреса завантаження: ТОВ AIR-WOLF Санітарно гігієнічна техніка Унтерхахінгер Штрассе 75, D-81737, Мюнхен); -адреса розвантаження: Мізоч Рівненська область; - вантаж: згідно CMR; автомобіль водій: НОМЕР_4; кількість: згідно CMR; - митний перехід: Угринів; - митні процедури (розмитнення): відповідно CMR; - вартість перевезення однією одиницею транспортного засобу (від відправника до одержувача) 900 євро, 20 днів по оригіналам документів; - додаткові відомості: відсутні; - дата завантаження транспортного засобу: з 14.08.2024; - кількість транспортних засобів (одиниця транспортного засобу): 1; - дата розвантаження транспортного засобу: 26.08.2024.

У п.1 договору сторонами визначено обов`язки перевізника: - забезпечити подачу під час завантаження придатний до перевезення і технічно справний транспорт; - прослідкувати за правильністю завантаження, розміщення та кріплення вантажу в транспортному засобі; - нести повну матеріальну відповідальність за вантаж з моменту прийняття його до перевезення та до моменту вручення його вантажоодержувачу в розмірі повної вартості вантажу; - підпис водія на ТТН підтверджує згоду водія з вагою та розподілом ваги вантажу по осям транспортного засобу.

Пунктом 2 сторонами узгоджено обов`язки експедитора: - пред`явити вантаж, а саме: підготувати вантаж для завантаження та перевезення (затарити, погрупувати по вантажоодержувачах, підготувати супровідні документи, а також перепустки на право проїзду до місця завантаження та вивантаження вантажів, тощо); вантаж, пред`явлений у нетранспортабельному стані, вважається не пред`явленим до перевезення; - забезпечити водію транспортного засобу експедитора можливість контролювати процес завантаження/ розвантаження вантажів; - вантажовідправник за вимогою водія зобов`язаний змінити неправильне розміщення та кріплення вантажу.

Пунктом 3 визначено інші умови:- в разі виявлення недостачі, ушкодження або зіпсування вантажу під час його перевезення, сторони складають акт у встановленій формі, завдання шкоди вантажу, в якому зазначається з вини кого, була завдана така шкода; акт підписується водієм транспортного засобу, що доставив вантаж і представником замовника або вантажоодержувача, при відмові від складання акта якою - небуть із сторін, він складається іншою стороною при участі працівника компетентної сторони; про складання акта робиться відмітка на зворотному боці товарно транспортної.

В матеріалах справи наявна копія разового договору - заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом №12/08 від 12.08.2024 на якій наявні підписи позивача та відповідача, а також відтиски печаток ФОП ФОП Подгорського В.В. (експедитор) та ФОП Сторожука П.Р. (перевізник)

На виконання вказаного договору, позивач надав відповідачу послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом на суму 41384,34 грн.

Надання вказаних послуг підтверджується копією міжнародної товарно-транспортної накладної SK 134 (арк. справи 8), офіційний переклад якої міститься в матеріалах справи (арк. справи 42-43), у якій зазначені такі відомості: про відправника SK , ЕУРОПОСМ с.р.о., вул. Замоцка, 30, 81101, м. Братислава, Словацька Республіка; відомості про одержувача ТОВ МеталКрафт, вул. Острозька, 33а, 35740, смт. Мізоч, Україна; місце розвантаження вантажу місце Мізоч, Україна; місце та дата навантаження вантажу місце м.Мюнхен, країна Німеччина, 21.08.2024; відомості про вагу брутто 1080 кг; найменування вантажу РХ вироби з дроту відро для сміття мале 250 шт, відро для сміття велике 250 шт; зазначена інформація про реєстраційні номерні знаки транспортного засобу/тягача перевізника BC2065ET, інформація про реєстраційні номерні знаки причіпа/напівпричіпа НОМЕР_1 ; зазначено про оформлення документа у місті Пряшів, дата оформлення - 21.08.2024; на накладній наявний відтиск штампу « 04289, під митним контролем, 23.08.2024».

У зазначеній міжнародній товаро-транспортній накладній у графах 16 і 23 містяться відомості про перевізника (позивача), його місцезнаходження, а також відтиск штампу ФОП Сторожука П.Р., у графі 24 накладної наявні рукописний підпис та відтиск печатки ТОВ МеталКрафт (вантажоодержувач) про отримання вантажу в селищі Мізоч Рівненської області.

Відповідно до умов разового договору - заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом №12/08 від 12.08.2024 оплата послуг перевезення (від відправника до одержувача) у розмірі 900 євро впродовж 20 днів згідно оригіналів документів.

23.08.2024 позивачем складено акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №16, в якому зазначено на підставі заявки №12/08 від 12.08.2024 перевізником (позивачем) виконано наступні роботи (надані такі послуги): транспортні міжнародні перевезення: Мюнхен (Німеччина) - м/п Угринів (Україна) - Мізоч (Рівненська область, Україна); НОМЕР_4/ НОМЕР_1 ; водій ОСОБА_1. Загальна вартість робіт (послуг) 41384,34 грн.

Вказаний акт підписаний лише зі сторони перевізника ФОП Сторожук П.Р.

Позивачем 19.11.2024 направлялась цінним листом з описом вкладення на адресу відповідача, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб претензія від 15.11.2024 щодо виконання договору - заявки про перевезення №12/08 від 12.08.2024 з вимогою оплати наданих послуг перевезення в сумі 45898 грн. До вказаної претензії позивачем долучалися міжнародна товарно-транспортна накладна (СМR) SK 134 від 21.08.2024, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №16 від 23.08.2024, рахунок-фактура №20 від 23.08.2024.

Проте, відповідач заборгованість перед позивачем за надані послуги з перевезення вантажу не погасив, з огляду на що позивачем пред`явлено позов про стягнення такої.

Заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення відсутні, з огляду на таке:

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. (стаття 526 Цивільного кодексу України).

Частина перша статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями частини другої статті 189 ГК України визначено, що ціна є істотною умовою господарського договору.

Частини 1 та 2 статті 639 ЦК України передбачають, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Укладений між сторонами договір є договором перевезення, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання глави 64 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин першої та другої статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (стаття 909 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 916 Цивільного кодексу України визначено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Умовами укладеного між сторонами разового договору заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом №12/08 від 12.08.2024 передбачена вартість перевезення однією одиницею транспортного засобу (від відправника до одержувача) у сумі 900 євро і така оплата мала бути здійснена експедитором протягом 20 днів «по оригіналам документів», тобто після отримання оригіналів документів щодо перевезення вантажу.

Основні умови здійснення транспортно-експедиційного обслуговування зовнішньоторговельних і транзитних вантажів визначено у Законі України "Про транспортно-експедиторську діяльність". Згідно зі статтею 1 цього Закону транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Відносини учасників транспортно-експедиторської діяльності встановлюються на основі договорів. Учасники цієї діяльності вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов взаємовідносин, що не суперечать чинному законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, позивач, на виконання умов договору, надав відповідачу послуги з перевезення вантажу, натомість відповідач надані послуги не оплатив.

Надання послуг підтверджено матеріалами справи, зокрема разовим договором - заявкою на перевезення вантажів автомобільним транспортом №12/08 від 12.08.2024, міжнародною товарно-транспортною накладною SK 134 від 21.08.2024.

Разовим договором - заявкою №12/08 від 12.08.2024 передбачено сплату відповідачем як експедитором послуг перевезення у розмірі 900 євро протягом 20 днів після отримання документів, які підтверджують надання послуг перевезення за договором, а такі документи відповідач отримав 21.11.2024 згідно заяви-претензії щодо виконання договору-заявки про перевезення від 15.11.2024; враховуючи, що строк сплати коштів за договором настав, з огляду на що, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 41384,34 грн з оплати за надані позивачем послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортним відповідно до умов договору.

Крім того, господарським судом перевірено офіційний курс Національного банку України (1 євро до гривні) станом на 23.08.2024 (день складання акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №16 від 23.08.2024) та зазначено, що вартість 900 євро становить 41384,34 грн.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 41384,34 грн за разовим договором заявкою на перевезення вантажів автомобільним транспортом №12/08 від 12.08.2024 підлягає задоволенню.

Щодо посилань скаржника на неотримання ухвали господарського суду про відкриття провадження у справі, слід зазначити наступне:

З огляду на відсутність у відповідача електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС, ухвала суду від 29.01.2025 про відкриття провадження направлена ФОП Подгорському В.В. рекомендованим листом з повідомленням про вручення №834 від 30.01.2025 за адресою, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань: 89600, Закарпатська область, Мукачівський район, м.Мукачево, вул.Лойди Миколи, будинок 13, поштовий індекс 89600.

17.02.2025 на адресу суду повернулося рекомендоване поштове відправлення №834 від 30.01.2025, направлене на адресу відповідача разом з ухвалою від 29.01.2025 про відкриття провадження у справі, причина повернення "за закінченням терміну зберігання".

Виходячи зі змісту статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі - Правила № 270), у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі № 908/1724/19, від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19 та від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі № 910/16249/19, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20 тощо).

Колегія суддів також звертає увагу на те, що в пункті 6.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19 та в пункті 97 постанови від 17.05.2024 об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/17772/20 сформульовано висновки про те, що негативні наслідки через неодержання підприємцем звернення до нього, якщо таке звернення здійснене добросовісно і розумно, покладаються на підприємця. Не може вважатися неотриманим чи отриманим несвоєчасно звернення відправника до одержувача, якщо одержувач власними діями чи бездіяльністю (наприклад, несвоєчасним зверненням до відділення поштового зв`язку, незабезпечення особи для отримання кореспонденції за своєю адресою тощо) призвів до затримки в одержанні кореспонденції. Протилежний підхід суперечив би принципам справедливості, добросовісності і розумності (стаття 3 ЦК України).

Щодо посилань апелянта на неотримання позовної заяви, слід зазначити, що матеріали справи містять докази направлення такої на адресу відповідача, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань(квитанція пошти, опис вкладення у цінний лист арк. справи 4, 5).

Крім того, у апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що разовий договір - заявка на перевезення вантажів автомобільним транспортом №12/08 від 12.08.2024 не укладався, та, що зобов`язання до виконання ним не приймались. З приводу наведеного, суд апеляційної інстанції зазначає наступне:

Частиною 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За загальними умовами виконання зобов`язання, що містяться у ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1).

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (такий правовий висновок Верховного Суду викладено у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц).

Водночас з моменту, коли всі істотні умови договору були досягнуті, він вважається укладеним (частина перша статті 638 ЦК України) та є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно положень ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Закріплена статтею 204 Цивільного кодексу України презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Крім того, слід зазначити, що подання скаржником до місцевої газети оголошення про втрату печатки не підтверджує того, що така була викрадена чи використовувалась третіми особами. Як вбачається з оголошення в місцевій газеті, у ньому вказано, що печатка ФОП Подгорський Василь Васильович є недійсною.

Стосовно посилань відповідача на те, що він 31.01.2025 звернувся до чергової частини Мукачівського РУП із заявою про вчинення кримінального павопорушення, в якій вказував про заволодіння громадянином Венчук О.М. печаткою ФОП Подгорського В.В., відомості внесено до ЄРДР, станом на сьогодні проводиться досудове слідство, суд апеляційної інстанції зазначає, що доказів того, що печатка була використана при укладенні договору - заявки іншою особою не подано. Разом з тим, на разовому договорі - заявці на перевезення вантажів автомобільним транспортом №12/08 від 12.08.2024 наявний підпис ФОП Підгорського В.В., щодо якого відповідачем не подано заперечень.

З огляду на вказане, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача на користь позивача 41384,34 грн заборгованості за надані послуги за разовим договором - заявкою на перевезення вантажів автомобільним транспортом №12/08 від 12.08.2024.

З врахуванням викладеного вище в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм чинного законодавства, наведених правових позицій Верховного Суду та встановлених обставин справи.

Арґументи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом під час розгляду справи норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування ухваленого у цій справі рішення.

Судові витрати, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Щодо заяви представника позивача про відшкодування судових витрат, здійснених в ході апеляційного перегляду, яка міститься в клопотанні, поданому позивачем через «Електронний суд» 03.09.2025 (вх.№01-04/6778/25), колегія суддів зазначає наступне:

Представник позивача у вказаній заяві просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 8000 грн витрат на правову допомогу, які виникли під час апеляційного розгляду. До клопотання додано договір про надання професійної правничої допомоги №07/11/2024 від 07.11.2024, детальний опис виконаних робіт та наданих послуг адвокатом при апеляційному перегляді рішення суду по справі №907/23/25, акт виконаних робіт/приймання наданих послуг №1/02/09/25 від 02.09.2025, докази направлення примірника заяви з додатками відповідачу у справі.

В акті виконаних робіт/приймання наданих послуг №1/02/09/25 від 02.09.2025 зазначено, що відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги №07/11/2024 від 07.11.2024 адвокатом Біликом Павлом Богдановичем (Виконавцем) виконано роботи та надано послуги (професійну правничу допомогу) ФОП Сторожук П.Р. (Клієнту) при апеляційному перегляді рішення суду у справі №907/23/25 у порядку та обсязі, що відповідає умовам Договору, вартістю 8000 гривень (1000 грн/год.). У акті вказано фактичну кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

Із детального опису виконаних робіт та наданих послуг адвокатом Біликом Павлом Богдановичем в межах надання професійної правничої допомоги ФОП Сторожуку П.Р. при апеляційному перегляді рішення суду у справі №907/23/25А вбачається, що адвокатом надано такі послуги: - усні консультації з приводу апеляційного перегляду справи на суму 2000 грн; - підготовка і подання відзиву на апеляційну скаргу на суму 3000 грн; участь у судовому засіданні в апеляційному суді 03.07.2025 року на суму 1000 грн; участь у судовому засіданні в апеляційному суді 28.08.2025 року на суму 1000 грн.; підготовка заяви про відшкодування судових витрат з урахуванням часу на її подання на суму 1000 грн.

Згідно з частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У частині 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката, у відповідності до ч. 2 ст. 126 ГПК України, підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 вказала, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Критерії, визначені частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Суд зобов`язаний тільки оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою, що відповідає правовому висновку Верховного Суду, наведеному у постанові від 22.11.2023 у справі №910/3758/22.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України урегульовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частин 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач своїм правом, наданим ст. 126 ГПК України, не скористався, заяви про зменшення витрат на професійну правничу допомогу не подав.

Досліджуючи розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу при апеляційному перегляді справи через призму реальності, необхідності та розумності таких витрат, судова колегія вважає такі обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають стягненню з відповідача у розмірі 7000 грн., а саме витрати на послуги з усних консультацій з приводу апеляційного перегляду, підготовки і подання відзиву на апеляційну скаргу, участь у судових засіданнях.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат з підготовки заяви про відшкодування судових витрат, то такі є безпідставними, з огляду на таке:

ОП КГС у постанові від 02.02.2024 по справі № 910/9714/22 зазначає, що заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною.

Таким чином, у відшкодуванні витрат у розмірі 1000 грн з підготовки до апеляційного господарського суду заяви про відшкодування судових витрат слід відмовити.

Керуючись ст. 129, 269, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Подгорського Василя Васильовича відмовити.

Рішення Господарського суду Закарпатської області від 11 березня 2025 року у справі №907/23/25 залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Подгорського Василя Васильовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи - підприємця Сторожук Павла Романовича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) - 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Господарському суду Закарпатської області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Справу повернути в Господарський суд Закарпатської області.

повна постанова складена 29.09.2025

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік