РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.09.2025Справа № 910/2091/25

за позовом ОСОБА_1

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ СКАЙ»,

2) Печерської районної у місті Києві державної адміністрації

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів:

1) ОСОБА_2 ,

2) ОСОБА_3 ,

3) Компанія «Сомінекс Трейдінг Лімітед»,

4) Компанія «Мейблум Ентерпрайзис Лімітед»

про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання вчинити дії

Суддя Карабань Я.А.

Секретар судових засідань Севериненко К.Р.

Представники учасників справи:

від позивача: Духін О.Є.;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився;

від третьої особи-1: не з`явився;

від третьої особи-2: не з`явився;

від третьої особи-3: не з`явився;

від третьої особи-4: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ СКАЙ» (надалі - відповідач-1), 2) Печерської районної у місті Києві державної адміністрації (надалі - відповідач-2), в якому просить суд:

- визнати трудові відносини позивача з відповідачем-1 припиненими з 24.01.2025, у зв`язку із звільненням позивача з посади директора за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України;

- зобов`язати уповноважених осіб відповідача-2 внести зміни до відомостей про юридичну особу відповідача-1, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: у графі «Відомості про керівника юридичною особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи: запис «Керівник: ОСОБА_1 » - скасувати та внести інший запис: «Трудові відносини ОСОБА_1 з ТОВ «БРАЙТ СКАЙ» () припинені з 24.01.2025, шляхом звільнення з посади директора за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України.

Позовні вимоги, з посиланням на ст. 22, 36, 38 Кодексу законів про працю України, ст. 99 Цивільного кодексу України, ст. 29, 30, 31, 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», 1, 9, 15, 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», обґрунтовані бездіяльністю учасників відповідача-1 щодо вирішення питання про звільнення позивача з посади директора за власним бажанням, що є порушенням його прав на припинення трудових відносин.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2025 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

11.03.2024 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі № 910/2091/25. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09.04.2025.

08.04.2025 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У підготовче засідання 09.04.2025 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце проведення засідання повідомлялись належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 03.06.2025. Залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 (надалі - третя особа-1), ОСОБА_3 (надалі - третя особа-2), Компанію «Сомінекс Трейдінг Лімітед» (надалі - третя особа-3), Компанію «Мейблум Ентерпрайзис Лімітед» (надалі - третя особа-4) та в порядку ст.74 ГПК України витребувати у відповідача-2 копію реєстраційної справи відповідача-1.

У підготовче засідання 03.06.2025 з`явився представник позивача, представники відповідачів 1-2 і третіх осіб 1-4 в засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення засідання повідомлялись належним чином. Суд протокольною ухвалою в порядку ст.74 ГПК України повторно витребував у відповідача-2 копію реєстраційної справи відповідача-1.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 відкладено підготовче засідання на 17.06.2025.

13.06.2025 від представника відповідача-2 надійшло повідомлення про направлення копії реєстраційної справи відповідача-1.

У підготовче засідання 17.06.2025 з`явився представник позивача, представники відповідачів 1-2 і третіх осіб 1-4 в засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення засідання повідомлялись належним чином. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 відкладено підготовче засідання на 01.07.2025.

18.06.2025 від відповідача-2, на виконання вимог ухвали суду, надійшла копія реєстраційної справи відповідача-1.

У підготовче засідання 01.07.2025 з`явився представник позивача, представники відповідачів 1-2 і третіх осіб 1-4 в засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення засідання повідомлялись належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2025, враховуючи, що судом під час підготовчого провадження, та зокрема, в підготовчому засіданні було вчинено всі дії, які необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті, сторонам надавалось достатньо часу для надання доказів та пояснень по суті спору, окрім того, не було зазначено про неможливості надання доказів чи заявлення клопотань, закрити підготовче провадження та призначено справу № 910/2091/25 до судового розгляду по суті на 13.08.2025.

Судове засідання призначене на 13.08.2025 не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Карабань Я.А. у щорічній відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2025 призначене судове засідання в справі № 910/2091/25 на 16.09.2025.

У судове засідання 16.09.2025 з`явився представник позивача, представники відповідачів-1, 2, та представники третіх осіб-1, 2, 3, 4 у засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення засідання повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні 16.09.2025 відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі рішення загальних зборів учасників відповідача-1, що оформлене протоколом №3 від 14.01.2016, ОСОБА_1 (позивач) призначений на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ СКАЙ» з 15.01.2016.

Відповідно до реєстраційної справи відповідача-1 та відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником відповідача-1 з 15.01.2016 є позивач, а єдиним засновниками відповідача-1 є Компанія «Сомінекс Трейдінг Лімітед» та Компанія «Мейблум Ентерпрайзис Лімітед» власниками істотної часток яких є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (треті особи-1, 2, 3, 4).

Також 19.12.2024 позивач звернувся до відповідача-1 та учасників товариства - третіх осіб-3, 4, із повідомленням про необхідність проведення 24.01.2025 об 12:30 год. загальних зборів учасників відповідача-1, у тому числі для розгляду його заяви про звільнення.

Заява про звільнення позивача від 19.12.2024 та повідомлення про скликання загальних зборів від 19.12.2024 направлені позивачем відповідачу-1 та третім особам-3, 4 19.12.2024, що підтверджується описами вкладення в цінні листи, накладними № CP 030 597 936 UA, № CP 030 597 940 UA, № 800 та фіскальними чеками від 19.12.2024 АТ «Укрпошта».

24.01.2025 загальні збори учасників відповідача-1 не відбулися, оскільки єдині учасники відповідача-1 (треті особи-3, 4) на них не з`явилися, що підтверджується складеним позивачем, як директором відповідача-1 актом від 24.01.2025 про те, що загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ СКАЙ» не відбулися.

Позивач стверджує, що станом на день подання позову відповідного рішення про звільнення його з посади директора відповідача-1 не було прийнято, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як установлено у ст. 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Кожен суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 Господарського кодексу України).

Згідно зі частиною 1 статті 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, роботодавець не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

За приписами частини 1 статті 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників є вищим органом товариства.

Аналогічне положення закріплено в пункті 32 статуту відповідача-1.

Відповідно до п.48 статуту виконавчим органом відповідача-1, що здійснює управління його поточною діяльністю, є дирекція (колегіальний орган) або директор (одноособовий орган). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого можуть бути особи, які не є учасниками відповідача-1.

Згідно з ч.ч.1, 2 та 4 статті 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства.

Відповідно до ч.ч.1-3 статті 99 Цивільного кодексу України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Згідно з пп.3, 11 п.33 статуту до компетенції загальних зборів належать, у тому числі, утворення та відкликання виконавчого органу і ревізійної комісії, вирішення інших питань, що належать до компетенції загальних зборів згідно із законом, цим статутом або положення про загальні збори.

Отже, питання щодо звільнення директора вирішується тільки за рішенням загальних зборів учасників відповідача-1, а позивач як директор товариства не має самостійних повноважень щодо вирішення питань про своє звільнення з посади директора.

У пункті 34 статуту вказано, що загальні збори обирають голову загальних зборів.

Загальні збори скликаються головою загальних зборів не рідше ніж два рази на рік, якщо інше не передбачено положення про загальні збори.

У відповідності до п.36 статуту учасник відповідача-1 має право вимагати розгляду питання на загальних зборах за умови внесення його на розгляд не пізніше ніж за 25 днів до їх початку.

Згідно з п.37 статуту учасникам відповідача-1 не пізніше ніж за сім днів до скликання загальних зборів повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними на розгляд згідно з порядком денним.

При цьому, пунктом 35 статуту передбачено, що учасникам відповідача-1 повідомляється про проведення загальних зборів не пізніше ніж за 30 днів до їх скликання у порядку, визначеному загальними зборами. У повідомленні, зокрема, зазначаються час і місце проведення таких зборів та їх порядок денний.

Згідно ст.32 Закону України Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників. Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства. Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення. У повідомленні про загальні збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний. Якщо до порядку денного включено питання про внесення змін до статуту товариства, до повідомлення додається проект запропонованих змін. Виконавчий орган товариства приймає рішення про включення запропонованих питань до порядку денного загальних зборів учасників. Будь-який учасник має право внести пропозиції щодо включення питань до порядку денного загальних зборів учасників. Пропозиції учасника або учасників товариства, які в сукупності володіють 5 або більше відсотками статутного капіталу товариства, підлягають обов`язковому включенню до порядку денного загальних зборів учасників. Таке питання вважається автоматично включеним до порядку денного загальних зборів учасників. Після надсилання повідомлення, передбаченого частиною третьою цієї статті, забороняється внесення змін до порядку денного загальних зборів учасників, крім включення нових питань відповідно до частини сьомої цієї статті. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства про внесення змін до порядку денного не менше ніж за 10 днів до запланованої дати загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства, відповідно до частини четвертої цієї статті. До порядку денного можуть бути внесені будь-які зміни за згодою всіх учасників товариства. У такому разі положення частин восьмої і дев`ятої цієї статті не застосовуються. Виконавчий орган товариства зобов`язаний надати учасникам товариства можливість ознайомитися з документами та інформацією, необхідними для розгляду питань порядку денного на загальних зборах учасників. Виконавчий орган товариства забезпечує належні умови для ознайомлення з такими документами та інформацією за місцезнаходженням товариства у робочий час, якщо інший порядок не передбачений статутом товариства.

19.12.2024 позивач звернувся до загальних зборів відповідача-1 із заявою про звільнення його з посади директора за власним бажанням згідно із ст. 38 Кодексу законів про працю України з 24.01.2025.

Також 19.12.2024 позивач звернувся до відповідача-1 та учасників товариства - третіх осіб-3, 4, з повідомленням про необхідність проведення 24.01.2025 об 12:30 год. загальних зборів учасників відповідача-1, у тому числі для розгляду його заяви про звільнення.

Заява про звільнення позивача та повідомлення про скликання загальних зборів направлені позивачем відповідачу-1 та третім особам-3, 4, 19.12.2024, що підтверджується описами вкладення у цінні листи, накладними № CP 030 597 936 UA, № CP 030 597 940 UA, № 800 та фіскальними чеками від 19.12.2024 АТ «Укрпошта».

Однак, 24.01.2025 загальні збори учасників відповідача-1 не відбулися, оскільки учасники відповідача-1 (треті особи-3, 4) на них не з`явилися, що підтверджується складеним позивачем, як директором відповідача-1 актом від 24.01.2025

Процедура звільнення за ініціативою працівника визначена ст. 38 Кодексу законів про працю України, ст. 30, 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", відповідно до яких праву директора на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства розглянути заяву директора про звільнення.

Разом з тим, до цього часу заява позивача про звільнення загальними зборами учасників відповідача-1 у встановленому порядку не розглянута, рішення про звільнення не прийнято.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем дотримано приписи законодавства щодо порядку скликання загальних зборів учасників товариства, що передбачено статтею 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та статутом, а також порядку звільнення з посади за власним бажанням, що передбачений статтею 38 Кодексу законів про працю України.

Крім того, судом враховано, що оскільки питання щодо звільнення директора відповідача-1 вирішується тільки за рішенням загальних зборів відповідно до статуту відповідача-1, ст.30, 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", діючого на час виникнення спірних обставин, то сам директор який є відповідальною особою, яка користується правом підпису у відповідача-1, має печатку товариства, та має право користуватись рахунками та коштами товариства в межах своєї компетенції, згідно зі статутом товариства, не міг самостійно себе звільнити.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Конституційний Суд України у Рішеннях від 07.07.2004 №14-рп/2004, від 16.10.2007 №8-рп/2007 та від 29.01.2008 №2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

Незважаючи на те, що право на працю безумовно є правом, а не обов`язком, для належної реалізації свого права на звільнення за власним бажанням керівник (директор) товариства має не тільки написати заяву про звільнення за власним бажанням на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України та подати/надіслати її всім учасникам товариства, а й за власною ініціативою, як виконавчий орган товариства, скликати загальні збори учасників товариства, на вирішення яких і поставити питання щодо свого звільнення.

Отже, неявка учасників товариства, у даному випадку це - треті особи-3, 4, на загальні збори для розгляду питання щодо звільнення позивача фактично нівелює положення закону щодо письмового попередження керівником учасників (засновників) про бажання звільнитися за власним бажанням, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає, хоча згідно ст. 43 Конституції України використання примусової праці забороняється.

Судом також враховано, що перебування на посаді керівника товариства особи поза волею цієї особи покладає на неї правовий тягар, оскільки така особа має певні обов`язки як керівник (наприклад, з подання податкової звітності тощо) та обмежена у певних своїх правах (наприклад, не може влаштуватись на державну службу тощо).

У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, керівнику з метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду з вимогою про визнання трудових відносин припиненими (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №520/11437/16-ц, у постанові Верховного Суду від 24.05.2019 у справі №758/1861/18).

Також у випадку відсутності рішення скликаних загальних зборів учасників товариства про звільнення директора товариства, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення цих зборів, директор має право звернутися до суду з вимогою про припинення його повноважень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2023 у справі №127/27466/20).

Уповноважений на звільнення директора орган відповідача-1 проігнорував повідомлення позивача про його звільнення і не розглянув по суті заяву позивача про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладених на нього статутом обов`язків.

Часткою в статутному капіталі товариства є сукупність корпоративних прав та обов`язків, пов`язаних з участю особи у товаристві. Комплексний аналіз законодавства дає можливість дійти висновку, що частка у статутному капіталі товариства є майном учасника.

Згідно статті 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (ч. 5 ст. 319 Цивільного кодексу України).

З огляду на викладене, своєю бездіяльністю, яка виразилася в не розгляді та не вжитті заходів для прийняття рішення про звільнення позивача в межах статутної діяльності товариства, відповідачем-1 були порушені трудові права позивача, зокрема, його право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням, та право на вільне обрання місця для його реалізації.

Докази звільнення позивача з посади директора відповідача-1 та відповідно прийняття рішення загальними зборами учасників товариства та внесення змін до відомостей про юридичну особу про зміну керівника, у тому числі станом на час звернення до суду та розгляду справи по суті Господарським судом міста Києва, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

На підставі викладеного, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права в частині визнання трудових відносин з відповідачем-1 припиненими є цілком правомірним, оскільки позивачем вичерпано процедурні можливості реалізувати своє право на припинення трудових відносин з товариством.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання відповідача-2 внести зміни до відомостей про юридичну особу відповідача-1, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме щодо керівника відповідача-1, суд зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.02.2020 у справі №914/393/19 викладено висновок, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити (пункт 8.5 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі №910/6642/18).

Згідно пункту 13 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", у тому числі щодо зобов`язання вчинення реєстраційних дій.

За змістом п. 3 ч. 5 ст. 25 Закону №755-IV суб`єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого пунктом 2 частини першої цієї статті, проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її переконання, порушує її права й охоронювані законом інтереси (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №910/7164/19).

За приписами ч. 2 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) (стаття 173 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Так, у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі №758/1861/18 зроблено, серед іншого, висновок про те, що повноваження директора як посадової особи законодавець пов`язує з моментом внесення відповідного запису до ЄДРПОУ.

Отже, суд вважає, що процедура звільнення директора із займаної посади внаслідок припинення трудових відносин з товариством має супроводжуватись внесенням відповідного запису (виключення директора) що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З огляду на прийняття судом рішення щодо припинення трудових відносин між позивачем та відповідачем-1, суд дійшов висновку про те, що вимога щодо зобов`язання відповідача-2 внести зміни до відомостей про юридичну особу відповідача-1, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: у графі «Відомості про керівника юридичною особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи: запис «Керівник: ОСОБА_1 » - скасувати та внести інший запис: «Трудові відносини ОСОБА_1 з ТОВ «БРАЙТ СКАЙ» () припинені з 24.01.2025, шляхом звільнення з посади директора за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України, є належним і ефективним способом захисту прав позивача та забезпечить відновлення його порушених прав, у зв`язку з чим така позовна вимога підлягає задоволенню.

За таких обставин враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачами не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Отже, судовий збір покладається на відповідача-1 з огляду те, що спір у даній справі виник у зв`язку з неправильними діями останнього.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати трудові відносини ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Товариством з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ СКАЙ» (01042, місто Київ, вулиця Патріса Лумумби, будинок 7, офіс 2, ідентифікаційний код 39809691) припиненими з 24.01.2025, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з посади директора за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України.

3. Зобов`язати уповноважених осіб відділу з питань державної реєстрації фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців Печерської районної у місті Києві державної адміністрації (01010, місто Київ, вулиця Михайла Омеляновича-Павленка, будинок 15, ідентифікаційний код 37401206) внести зміни до відомостей про юридичну особу Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ СКАЙ» (ідентифікаційний код 39809691), які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: у графі «Відомості про керівника юридичною особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи:» запис «Керівник: ОСОБА_1 » - скасувати та внести інший запис: «Трудові відносини ОСОБА_1 з ТОВ «БРАЙТ СКАЙ» () припинені з 24.01.2025, шляхом звільнення з посади директора за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України.».

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ СКАЙ» (01042, місто Київ, вулиця Патріса Лумумби, будинок 7, офіс 2, ідентифікаційний код 39809691) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн 00 коп. судового збору.

6. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 25.09.2025.

Суддя Я.А.Карабань