ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2025 р. Справа№ 911/1948/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Сибіги О.М.

Коробенка Г.П.

при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 23.07.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл"

на рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2024 (повне рішення складено 30.01.2025)

у справі № 911/1948/24 (суддя Щоткін О.В.)

за первісним позовом Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Підприємства комунального господарства "Гореничі" Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області

про розірвання договору оренди та повернення майна,

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл"

до: 1) Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області,

2) Підприємства комунального господарства "Гореничі" Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області

про зобов`язання надати доступ до об`єкта оренди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог за первісним позовом.

У липні 2024 року Білогородська сільська рада Бучанського району Київської області (далі - Білогородська сільська рада, первісний позивач) звернулася до Господарського суду Київської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" (далі - ТОВ "Лайфселл", відповідач за первісним позовом) про:

-розірвання договору оренди № КІ1701 від 11.07.2023, укладеного між Білогородською сільською радою, Підприємством комунального господарства "Гореничі" Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області та ТОВ "Лайфселл";

- зобов`язання ТОВ "Лайфселл" повернути Білогородській сільській раді обумовлене договором оренди № КІ1701 від 11.07.2023 орендоване майно за актом приймання-передавання у тому ж стані, в якому воно перебувало на момент передачі в оренду.

Первісні позовні вимоги обґрунтовані такими обставинами та доводами:

-за договором оренди майна № КІ1701 від 11.07.2023 ТОВ "Лайфселл", як орендар, є користувачем лише обумовленого в ньому майна - частини поверхні водонапірної башти загальною площею 10 кв. м, яка розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :01:007:0125 площею 0,15 га. Право користування вказаною земельною ділянкою, в тому числі на умовах оренди, у відповідача відсутнє;

-орендар на земельній ділянці з кадастровим номером :01:007:0125, на власний розсуд та без погодження із власником, розмістив частину обладнання базової станції, зокрема розвантажувальна рама, приймально-передавальна шафа "ТЕСО", ЩВР - 0,4 кВ тощо;

-як наслідок, ТОВ "Лайфселл" самовільно використовує земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0125 без жодного договору та не за цільовим призначенням, що є окремою безумовною підставою для розірвання договору оренди № КІ1701 від 11.07.2023;

-відповідно до наданого до Білогородської сільської ради Робочого проекту "Мережа оператора ТОВ "Лайфселл" для надання послуг мобільного зв`язку стандарту GSM900/GSM 1800/IMT-2000(UMTS)/LTE, нове будівництво базової станції КІ1701" за адресою: Київська обл., с. Гореничі, вул. Весняна" (далі - Робочий проект), згідно із схемою прокладки кабелю електроживлення М 1:500 передбачено приєднання до КТП-1235. Всупереч вимогам Робочого проекту приєднання базової станції до електропостачання здійснено шляхом приєднання до електричних мереж ПКГ "Гореничі". Однак, ТОВ "Лайфселл" не зверталось до ПКГ "Гореничі" щодо погодження тимчасового приєднання електроустановок замовника до власних електричних мереж;

-протягом року з моменту укладення договору оренди відповідач за первісним позовом порушує істотну умову щодо обов`язковості здійснення страхування орендованого комунального майна, що також є самостійною безумовною підставою для розірвання спірного договору;

-наданий відповідачем за первісним позовом Сертифікат № 278 до Генерального договору добровільного страхування майна № -10-00 від 01.05.2023 не свідчить про належне виконання ним умов договору оренди. По-перше, є незрозумілою дата його укладення "01.05.2023", оскільки остання передує даті самого договору оренди комунального майна - 11.07.2023. А по-друге, оплата по Генеральному договору добровільного страхування здійснена лише у квітні 2024 року, що додатково свідчить про невиконання ТОВ "Лайфселл" взятих на себе зобов`язань за договором оренди;

-листом № 2000/02-26 від 04.10.2023 на адресу ТОВ "Лайфселл" надіслано пропозицію про розірвання договору разом із додатковою угодою № 1 до договору оренди № КІ1701 та акт повернення комунального майна відповідно до додаткової угоди № 1 до договору оренди № КІ1701 від 11.07.2023, однак листом № 1701 від 11.10.2023 відповідач відмовився підписати додаткову угоду і акт повернення майна;

- пунктом 12.7 договору оренди № КІ1701 від 11.07.2023 визначено, що договір може бути достроково припинений на вимогу орендодавця/балансоутримувача, якщо, зокрема, орендар відмовився внести зміни до договору;

-Білогородська сільська рада надіслала ТОВ "Лайфселл" лист від 16.05.2024 № 1311/02-26 про дострокове припинення договору оренди № КІ1701 від 11.07.2023 з проханням повернути орендоване майно.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.08.2024 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Підприємство комунального господарства "Гореничі" Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області (далі - ПКГ "Гореничі", третя особа за первісним позовом).

Короткий зміст та підстави позовних вимог за зустрічним позовом.

02.09.2024 ТОВ "Лайфселл" (далі - позивач за зустрічним позовом) звернулося до Господарського суду Київської області із зустрічним позовом до Білогородської сільської ради (далі - відповідач 1 за зустрічним позовом) та ПКГ "Гореничі" (далі - відповідач 2 за зустрічним позовом) про зобов`язання відповідачів надати повний і безперешкодний доступ до об`єкта оренди (припинити дії, які порушують право доступу) за договором оренди № КІ1701 від 11.07.2023: частини поверхні водонапірної башти, загальною площею 10 м2, розташованої за адресою: Київська область с. Гореничі, вул. Весняна, б/н (земельна ділянка із кадастровим номером :01:007:0125), шляхом передачі ТОВ "Лайфселл" комплекту ключів від входу до об`єкта оренди через його огорожу та зазначення про це в акті приймання-передачі до даного договору.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що з початку серпня 2023 року ТОВ "Лайфселл", маючи на це всі законні підстави, передбачені зазначеним договором, розпочало монтажні роботи з розміщення базової станції мобільного зв`язку на об`єкті оренди. Доступ до об`єкта оренди надавався представником ПКГ "Гореничі" шляхом відкривання воріт огородженої території, на якій розміщується водонапірна вежа. Власного комплекту ключів для доступу до об`єкта оренди, як це передбачено пунктом 9.1.1 договору, ТОВ "Лайфселл" не надано.

У перший день монтажних робіт представники ТОВ "Лайфселл", які здійснювали роботи, зіткнулися з фізичним перешкоджанням у здійсненні робіт з боку чотирьох мешканців села Гореничі, які проживають поряд з водонапірною вежею і, на думку яких, розміщення станції могло б негативно вплинути на стан їхнього здоров`я (радіофобія). З урахуванням цих обставин, а також у відповідь на вимогу Білогородської сільської ради припинити монтажі роботи, представники ТОВ "Лайфселл" були вимушені тимчасово припинити роботи, надавши місцевій владі додатковий час заспокоїти представників громади. У період з 11 по 13 вересня 2023 року ТОВ "Лайфселл" повністю завершило необхідні монтажні роботи з розміщення телекомунікаційного обладнання на водонапірній башті, однак перед введенням зазначеної базової станції в експлуатацію (введенням в ефір) ТОВ "Лайфселл" отримало новий лист від Білогородської сільської ради з черговою вимогою припинити монтажні роботи у зв`язку із скаргами місцевих мешканців. Головний інженер ПКГ "Гореничі", грубо порушуючи умови діючого договору, посилаючись на усну вказівку з Білогородської сільської ради (яка в подальшому була підтверджена), відмовив ТОВ "Лайфселл" у доступі до об`єкта оренди, не надавши ключі до огородженої території водонапірної вежі і не відкривши її самостійно, чим фактично унеможливив будь-який фізичний доступ ТОВ "Лайфселл" до водонапірної башти та власного телекомунікаційного обладнання. Таким чином, відсутність доступу позивача за зустрічним позовом до огородженої території розміщення об`єкта оренди триває з 13.06.2023 і до цього часу. При цьому ТОВ "Лайфселл" весь цей час продовжує добросовісно сплачувати вчасно та в повному обсязі орендні платежі.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Київської області від 09.12.2024 у справі № 911/1948/24 у задоволенні первісного позову та зустрічного позову відмовлено.

Відмовляючи у первісному позові, суд першої інстанції врахував, що Білогородська сільська рада не довела належними та допустимими доказами обставини, які, відповідно до статей 651, 773, 783 Цивільного кодексу України, статті 24 Закону України №157-ІХ "Про оренду державного та комунального майна" і пункту 12.7 Договору, є підставою для розірвання договору оренди №КІ1701 від 11.07.2023, а тому виснував про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про розірвання спірного договору.

У зв`язку з тим, що позовна вимога за первісним позовом про зобов`язання ТОВ "Лайфселл" повернути орендоване майно за актом приймання-передавання у тому ж стані, в якому воно перебувало на момент передачі в оренду, є похідною від вимоги про розірвання договору, суд першої інстанції визнав її такою, що також не підлягає задоволенню.

Вирішуючи спір в частині зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що зустрічний позов є необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, оскільки:

-зміст листа ТОВ "Лайфселл" до Київської обласної військової адміністрації та претензії до ПКГ "Гореничі" (докази направлення яких адресатам в матеріалах справи відсутні) не свідчить про вчинення відповідачами за зустрічним позовом перешкод у доступі до об`єкта оренди;

-надані ТОВ "Лайфселл" листи Білогородської сільської ради, в яких остання просила припинити монтаж обладнання на водонапірній башті, не доводять той факт, що в орендаря на теперішній час відсутній доступ до об`єкта оренди;

-підписанням 11.07.2023 акта приймання-передачі комунального майна відповідно до Договору КІ1701 від 11.07.2023 орендар засвідчив, що об`єкт оренди є вільним від третіх осіб, на об`єкті немає майна, належного третім особам, повний і безперешкодний доступ до об`єкта оренди надано орендарю в день підписання цього акта приймання-передачі; орендар засвідчив також, що отримав від орендодавця доступ до об`єкта оренди (пункти 2, 3 зазначеного акта).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Білогородської сільської ради та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Білогородська сільська рада 19.02.2025 звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2024 у справі № 911/1948/24 скасувати; прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Білогородської сільської ради задовольнити; договір оренди №КІ1701 від 11.07.2023, укладений між Білогородською сільською радою, ПКГ "Гореничі" та ТОВ "Лайфселл", розірвати; зобов`язати ТОВ "Лайфселл" повернути Білогородській сільській раді обумовлене договором оренди №КІ1701 від 11.07.2023 орендоване майно за актом приймання - передавання у тому ж стані, в якому воно перебувало на момент передачі в оренду; судові витрати покласти на ТОВ "Лайфселл".

Апеляційна скарга мотивована не повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи скаржника щодо неправомірності відмови у задоволенні первісного позову зводяться до того, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення:

-не з`ясовано обставин щодо самовільного використання ТОВ "Лайфселл" земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0125 без жодного договору та відповідно не за цільовим призначенням, що є окремою безумовною підставою для розірвання спірного Договору;

-не враховано, що звернення від ТОВ "Лайфселл", як замовника, до ПКГ "Гореничі" щодо погодження тимчасового приєднання електроустановок замовника до власних електричних мереж не надходило, відповідно тимчасове приєднання до електричних мереж ПКГ "Гореничі" не погоджувалося, відповідні технічні вимоги та/або вихідні дані не надавалися;

-не встановлено, що приєднання Базової станції до електричних мереж здійснено з порушенням встановленого діючим законодавством порядку, хоча всі докази були надані до матеріалів даної справи;

-не досліджено обставин щодо прикріплення обладнання Базової станції до поверхні водонапірної башти здійснено за допомогою двох поясів хомутів, що не відповідає вимогам Робочого проекту;

-не взято до уваги акт перевірки виконання орендарем умов договору оренди та використання орендованого майна, а також роздруківку фото майна, що орендується, зробленого на місцевості, як належні та допустимі докази у розумінні вимог Господарського процесуального кодексу України;

-не досліджено, що об`єктом оренди за спірним Договором є саме частина поверхні водонапірної башти, для якої встановлено 1-й пояс зони санітарної охорони в радіусі 15-30 метрів, в якому мають дотримуватися визначені заходи, зокрема: не допускати наявність високостовбурних дерев, всі види будівництва, що не мають безпосереднього відношення до експлуатації, реконструкції і розміщення водопровідних споруд, розміщення житлових та господарських будівель тощо;

-не встановлено, що у своїй господарській діяльності ТОВ "Лайселл" має дотримуватись Санітарних норм захисту населення від пливу електромагнітних випромінювань, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №239 від 01.08.1996. Під час розгляду даної справи відповідачем за первісним позовом не зазначено чи було ним отримано Висновок Київської обласної СЕС на робочий проект мережі для надання послуг мобільного зв`язку стандарту GSM900/GSM1800/IMT-2000(UMTS)/LTE стільникового мобільного зв`язку, який розміщений за адресою: Київська область, с. Гореничі, вул. Весняна б/н, зі змісту якого вбачається, що умови розміщення та експлуатації базової станції, як джерела електромагнітного випромінювання, відповідають вимогам Державних санітарних норм і правил захисту населення від електромагнітного випромінювання та заперечень не викликають.

Також в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, яке обґрунтовано тим, що повний текст рішення було отримано 31.01.2025 в електронному кабінеті ЄСІТС.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги ТОВ "Лайфселл" та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ТОВ "Лайфселл" 19.02.2025 звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2024 у справі № 911/1948/24 скасувати в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та ухвалити нове рішення в цій частині; задовольнити зустрічний позов в повному обсязі, а саме зобов`язати Білогородську сільську раду та ПКГ "Гореничі" надати повний і безперешкодний доступ до об`єкту оренди (припинити дії, які порушують право доступу) за договором оренди №КІ1701 від 11.07.2023: до частини поверхні водонапірної башти, загальною площею 10 кв.м., розташованої за адресою: Київська обл, с. Гореничі, вул. Весняна, б/н (земельна ділянка із кадастровим номером :01:007:0125), шляхом передачі ТОВ "Лайфселл" комплекту ключів від входу до об`єкта оренди через його огорожу та зазначення про це в акті приймання-передачі до даного договору; рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2024 у частині відмови у задоволенні первісного позову залишити без змін; судові витрати покласти солідарно на зустрічних відповідачів.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ТОВ "Лайфселл" зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом є необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, які призвели до помилкового вирішення спору по суті.

Так, скаржник вказує на те, що судом першої інстанції допущено неповне дослідження та надано неналежну оцінку Акта приймання-передачі комунального майна відповідно до договору №КІ1701 від 11.07.2023, підписаного представниками орендодавця, балансоутримувача та орендаря 11.07.2023, в якості прямого доказу відсутності у ТОВ "Лайфселл" належного доступу до об`єкту оренди шляхом вручення комплекту ключів, а також інших суттєвих обставин даної справи, оскільки:

-сам по собі факт відсутності зауважень зустрічного позивача в Акті приймання-передачі до Договору на момент його підписання не відміняє триваючі з дати підписання Акта грубі порушення зустрічними відповідачами 1 та 2 його прав, які формально випливають зі змісту даного Акта та вимог пункту 9.1.1 Договору щодо вручення орендарю комплекту ключів;

-відповідачами за зустрічним позовом під час слухання справи по суті не заперечувався факт відсутності безперешкодного доступу ТОВ "Лайфселл" до об`єкту оренди.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2025 апеляційну скаргу Білогородської сільської ради на рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2024 у справі № 911/1948/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Коробенка Г.П., Тарасенко К.В.

Згідно з Протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 19.02.2025 апеляційну скаргу ТОВ "Лайфселл" на рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2024 у справі №911/1948/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Кравчука Г.А., суддів: Коробенка Г.П., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Білогородської сільської ради на рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2024 у справі № 911/1948/24, розгляд справи призначено на 08.04.2025 о 14 год 40 хв, запропоновано учасникам справи вчинити певні процесуальні дії в установлений судом строк, витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/1948/24.

При цьому суд апеляційної інстанції залишив без розгляду клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у даній справі з огляду на те, що такий строк заявником не пропущений.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Лайфселл" на рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2024 у справі №911/1948/24, об`єднано апеляційні скарги ТОВ "Лайфселл" та Білогородської сільської ради в одне провадження для спільного розгляду у справі №911/1948/24, справу призначено до розгляду на 08.04.2025 о 14 год 40 хв, запропоновано учасникам справи вчинити певні процесуальні дії в установлений судом строк, витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/1948/24.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2025 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку з відрядженням судді Тарасенко К.В.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2025 справу №911/1948/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів: Сибіги О.М. та Коробенка Г.П.

Згідно з Протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 08.04.2025 апеляційну скаргу ТОВ "Лайфселл" на рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2024 у справі №911/1948/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів: Сибіги О.М. та Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2025 зазначеною колегією прийнято до свого провадження апеляційні скарги Білогородської сільської ради та ТОВ "Лайфселл" на рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2024 у справі № 911/1948/24, розгляд апеляційних скарг у даній справі призначено на 22.04.2025 о 14 год 00 хв.

За результатами судового засідання 22.04.2025 у справі №911/1948/24 колегією суддів апеляційного господарського суду розгляд апеляційних скарг у даній справі відкладено на 07.05.2025 о 12 год 00 хв, про що винесено відповідну ухвалу від 22.04.2025.

Однак, у зв`язку з перебуванням судді Сибіги О.М. у відпустці, судове засідання у призначений час не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2025 розгляд апеляційних скарг Білогорівської сільської ради та ТОВ "Лайфселл" на рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2024 у справі №911/1948/24 призначено на 30.06.2025 о 14 год 00 хв.

Оскільки у зв`язку з відпусткою судді Сибіги О.М. з 30.06.2025 по 04.07.2025 та враховуючи приписи статтею 32 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) щодо сталості складу суду, судове засідання у призначений час не відбудеться, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2025 розгляд апеляційних скарг Білогородської сільської ради та ТОВ "Лайфселл" на рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2024 у справі № 911/1948/24 призначено на 23.07.2025 о 14 год 00 хв.

Позиція інших учасників справи.

27.03.2025 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ТОВ "Лайфселл" надійшов відзив на апеляційну скаргу Білогородської сільської ради, в якому відповідач за первісним позовом просить відмовити скаржнику у задоволенні його апеляційної скарги в повному обсязі.

Так, ТОВ "Лайфселл" у своєму відзиві посилається на безпідставність і необґрунтованість доводів та вимог апеляційної скарги з огляду на таке:

-використання ним земляного насипу навколо водонапірної башти не може вважатись порушенням Договору, оскільки даний земляний насип є невід`ємною частиною поверхні водонапірної башти, об`єктом оренди за Договором було 8 кв.м водонапірної вежі та 2 кв. м фундаменту біля неї, з чого витікає, що позивачем все ж таки допускалась передача в оренду фундаменту водонапірної вежі, як її невід`ємної частини (частини поверхні) за Договором, вже без посилань на вимоги Земельного кодексу України, на які він посилається у позові у даній справі;

-щит обліку встановлений не на земельній ділянці, як стверджує позивач за первісним позовом, а на електричній опорі, що належить ДТЕК "Київські регіональні електромережі", і розміщений на підставі Технічного рішення №ПТП00001 від 08.02.2024. Крім того, жодним нормативним актом не передбачено погодження такого приєднання до електромереж оператора систем розподілу (ДТЕК "Київські регіональні електромережі") з органом місцевого самоврядування, орендодавцем або балансоутримувачем;

-Акт перевірки виконання орендарем умов Договору оренди від 19.09.2023 складався без участі (запрошення) представників відповідача, а зазначені у ньому висновки робились зацікавленими особами;

-ні орендодавцем, ні балансоутримувачем до цього часу не наданий комплект ключів від об`єкта оренди, як це прямо передбачено пунктом 9.1.1 Договору і у Акті приймання-передачі до Договору про передачу таких ключів також про це нічого не зазначено;

-серед підстав первісного позову у даній справі позивач не зазначав і не посилався на необхідність дотримання відповідачем санітарних норм щодо захисту населення від впливу електромагнітних випромінювань і вперше про це позивачем зазначено в апеляційній скарзі;

-апелянтом не спростовано доводів ТОВ "Лайфселл" про те, що водонапірні вежі не відносяться до водних об`єктів та джерел водопостачання, про охорону яких шляхом створення зон санітарної охорони зазначається у постанові Кабінету Міністрів України від 18.12.1998 №2024.

Інші учасники справи не скористалась правом на подання відзиву (пояснень) щодо поданих апеляційних скарг в установленому порядку та строк. Однак, зазначене відповідно до вимог частини 3 статті 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції у даній справі.

Явка представників сторін.

У судове засідання 23.07.2025 з`явилися представники Білогородської сільської ради та ТОВ "Лайфселл".

Третя особа не забезпечила участь у судовому засіданні своїх представників, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, із заявами до суду про відкладення розгляду справи з зазначенням будь-яких поважних причин неможливості явки представника у судове засідання не зверталася.

Враховуючи наведене, висновки Європейського суду з прав людини у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", а також те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представника третьої особи.

Представник Білогородської сільської ради підтримав вимоги поданої позивачем за первісним позовом (відповідачем 1 за зустрічним позовом) апеляційної скарги та просить суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції у даній справі скасувати, первісний позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Присутній у судовому засіданні представник ТОВ "Лайфселл" підтримав вимоги апеляційної скарги поданої позивачем за зустрічним позовом (відповідачем за первісним позовом), просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення зустрічного позову.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, за результатами розгляду звернення ТОВ "Лайфселл" від 23.03.2023 за номером 1701 про зацікавленість щодо укладення договору оренди, з метою розміщення телекомунікаційного обладнання, базової станції стільникового зв`язку, нерухомого майна площею 10 кв. м (2 кв. м частини фундаменту та 8 кв. м водонапірної вежі), що розташовується за адресою: село Гореничі, вулиця Весняна (земельна ділянка із кадастровим номером: :01:007:0125), балансоутримувачем якого є ПКГ "Гореничі", 31.03.2023 Білогородська сільська рада прийняла рішення №1367 "Про намір передачі в оренду майна, що належить до комунальної власності та включення об`єкту до Переліку першого типу (водопровідна вежа по вулиці Весняна, с. Гореничі, загальною площею 10 кв. м)".

Білогородська сільська рада вирішила, зокрема: включити до переліку об`єктів оренди першого типу нерухомого майна площею 10 кв. м (2 кв. м частини фундаменту та 8 кв. м водонапірної вежі), що розташовується за адресою: село Гореничі, вулиця Весняна (земельна ділянка із кадастровим номером: :01:007:0125), балансоутримувачем якого є ПКГ "Гореничі" (пункт 1 рішення); дозволити ПКГ "Гореничі" проведення через ETC аукціону на право оренди приміщення, зазначеного в пункті 1 цього рішення строком на 4 роки 11 місяців без права надання орендованого приміщення в суборенду, визначити об`єкту оренди категорію "13" із цільовим призначенням: Розміщення технічних засобів і антен операторів телекомунікацій, суб`єктів підприємницької діяльності, які надають послуги зв`язку, послуги доступу до Інтернету, телекомунікації, передання сигналу мовлення (пункт 2 рішення); за результатами проведеного аукціону директору ПКГ "Гореничі" укласти із переможцем аукціону договір оренди комунального майна (пункт 3 рішення).

Через електронний майданчик оператора Товариства з обмеженою відповідальністю "Е-Тендер" Білогородська сільська рада організувала аукціон на право оренди майна комунальної форми власності (2 кв. м частини фундаменту та 8 кв. м водонапірної вежі за адресою: село Гореничі, вулиця Весняна б/н). Дата та час початку електронного аукціону: 23.06.2023. Переможцем аукціону стало ТОВ "Лайфселл", що підтверджується Протоколом про результати електронного аукціону №-UA-137.

11.07.2023 Білогородська сільська рада (орендодавець), ПКГ "Гореничі" (балансоутримувач) і ТОВ "Лайфселл" (орендар) уклали договір оренди №КІ1701 (далі - Договір оренди).

У розділі І сторони погодили такі змінювані умови Договору оренди (далі - Умови), зокрема:

- інформація про об`єкт оренди нерухоме майно (далі майно): частина поверхні водонапірної башти, загальною площею 10 кв. м, за адресою: Київська обл., с. Гореничі, вул. Весняна, б/н (земельна ділянка із кадастровим номером: :01:007:0125) (пункт 4.1 Умов);

- ринкова (оціночна) вартість, визначена на підставі звіту про оцінку майна: 3500,00 грн без ПДВ; страхова вартість: 3500,00 грн без ПДВ (пункти 6.1, 6.2 Умов);

- цільове призначення майна: із метою розміщення технічних засобів і антен операторів телекомунікацій, суб`єктів підприємницької діяльності, які надають послуги зв`язку, послуги доступу до Інтернету, телекомунікації, передання сигналу мовлення (пункт 7.1 Умов);

- місячна орендна плата, визначена за результатами проведення аукціону: 1721,25 грн без ПДВ (пункт 9.1 Умов);

- строк договору: 4 роки 11 місяців з дати набрання чинності цим договором (пункт 12.1 Умов).

У розділі ІІ Договору оренди сторони погодили його незмінювані умови.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Договору оренди орендодавець / балансоутримувач передають, а орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у пункті 4 Умов, вартість якого становить суму, визначену у пункті 6 Умов. Майно передається в оренду для використання згідно з пунктом 7 Умов.

Пунктом 2.1 Договору оренди обумовлено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акта приймання-передачі майна. Акт приймання-передачі підписується між орендарем і орендодавцем / балансоутримувачем одночасно з підписанням цього договору.

Згідно з пунктом 3.1 Договору оренди орендна плата становить суму, визначену у пункті 9 Умов. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до пункту 6.1 Договору оренди орендар зобов`язаний використовувати орендоване майно відповідно до призначення, визначеного у пункті 7 Умов.

За приписами пункту 12.1 Договору оренди останній укладено на строк, визначений у пункті 12 Умов. Перебіг строку договору починається з дня набрання чинності цим договором. Цей договір набирає чинності в день його підписання сторонами. Строк оренди за цим договором починається з дати підписання акта приймання-передачі і закінчується датою припинення цього договору.

Підпунктом 12.6.4 Договору оренди передбачено, що останній припиняється на вимогу орендодавця / балансоутримувача з підстав, передбачених пунктом 12.7 цього договору, і при цьому договір вважається припиненим в день, визначений відповідно до абзацу третього пункту 12.7 цього договору.

Договір припиняється на вимогу будь-якої із сторін цього договору за рішенням суду з підстав, передбачених законодавством (підпункт 12.6.7 Договору оренди).

Згідно із пунктом 12.7 Договору оренди останній може бути достроково припинений на вимогу орендодавця / балансоутримувача, якщо орендар:

- допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців або сумарна заборгованість з орендної плати більша, ніж плата за три місяці (підпункт 12.7.1);

- використовує майно не за цільовим призначенням, визначеним у пунктах 7.1 Умов (підпункт 12.7.2);

- без письмового дозволу орендодавця/балансоутримувача передав майно, його частину користування (суборенду) іншій особі (підпункт 12.7.3);

- перешкоджає співробітникам орендодавця/балансоутримувача здійснювати контроль за використанням майна, виконанням умов цього договору (підпункт 12.7.4);

- відмовився внести зміни до цього договору (підпункт 12.7.5).

11.07.2023 орендар і балансоутримувач підписали Акт приймання-передачі комунального майна відповідно до Договору № КІ1701 від 11.07.2023, за змістом якого на виконання Договору оренди балансоутримувач передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, що належить до комунальної власності, частина поверхні водонапірної башти загальною площею 10 кв. м, за адресою: Україна, Київська обл., с. Гореничі, вул. Весняна, б/н (земельна ділянка із кадастровим номером: :01:007:0125) (далі - об`єкт оренди), що перебуває на балансі Білогородської сільської ради.

Відповідно до пунктів 2, 3 Акта приймання-передачі об`єкт оренди є вільним від третіх осіб, на об`єкті немає майна, належного третім особам, повний і безперешкодний доступ до об`єкта оренди надається орендарю в день підписання цього акта приймання-передачі. Цим актом орендар засвідчує, що отримав від орендодавця доступ до об`єкта оренди.

ТОВ "Лайфселл" (орендар) і ПКГ "Гореничі" (балансоутримувач) уклали 11.07.2023 договір № КІ1701/КОМ про відшкодування орендарем вартості витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю (далі - Договір про відшкодування витрат балансоутримувача), відповідно до пункту 1.1 якого балансоутримувач забезпечує утримання нерухомого майна (орендованих площ) Білогородської територіальної громади, а саме: "Частина поверхні водонапірної башти, загальною площею 10 кв. м, за адресою: Київська обл., с. Гореничі, вул. Весняна, б/н (земельна ділянка із кадастровим номером: :01:007:0125)" (надалі - будівля), а також забезпечує можливість користування підприємствами та організаціями, які орендують приміщення в цій будівлі, комунальними послугами (енергопостачанням тощо), а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на утримання будівлі і оплату комунальних послуг.

Зокрема, за умовами підпункту 3.1.1 зазначеного Договору балансоутримувач будівлі зобов`язався забезпечити виконання комплексу послуг, пов`язаних з обслуговуванням, утриманням будівлі та прибудинкової території, створення необхідних умов для здійснення господарської діяльності орендаря згідно з вимогами чинного законодавства про користування будівлями.

Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські регіональні електромережі" видало ТОВ "Лайфселл", як замовнику, технічне рішення № ПТП 23 1 10 14 7 000000 1 про погодження проектної документації від 08.02.2024 на вхідний № Р45 від 19.01.2024 (далі - Технічне рішення). Відповідно до змісту зазначеного Технічного рішення проектна документація по об`єкту приєднання до електричних мереж системи розподілу внутрішнього електропостачання (від точки приєднання до об`єкту замовника), що проектується замовником за шифром: 09-12-23-ПЗ, "Нове будівництво мереж 0,4 кВ для електропостачання базової станції мобільного зв`язку в Київській області, Бучанському районі, с. Гореничі, вул. Весняна".

Назва об`єкта приєднання: базова станція мобільного зв`язку (пункт 1.1 Технічного рішення). Місце розташування об`єкта приєднання: Київська область, Бучанський район, с. Гореничі, вул. Весняна, кад.№:01:007:0125 (пункт 1.2 Технічного рішення). Проектною документацією передбачено улаштування ЩО замовника на існ. опорі №2 ЛЕП-0,4 кВ Л-4 від ТП-10/0,4 кВ №775 (підпункт 2.1.1 Технічного рішення).

Білогородська сільська рада звернулася до ТОВ "Лайфселл" із листом від 10.08.2023 № 1552/02-26, у якому повідомила, що 09.08.2023 до Білогородської сільської ради надійшло колективне звернення мешканців с. Гореничі, в якому вони заперечують проти встановлення та функціонування обладнання мобільного зв`язку на водонапірній башті, що розташована поряд з їхніми будинками.

За твердженнями Білогородської сільської ради, у зверненні, зокрема, зазначені доводи щодо невивченого питання негативного впливу на здоров`я мешканців, невідповідності санітарно-гігієнічних норм, недостатньої потужності електромережі та інші.

У зв`язку з викладеним, враховуючи занепокоєння мешканців територіальної громади, Білогородська сільська рада у листі від 10.08.2023 №1552/02-26 просила ТОВ "Лайфселл" припинити здійснення монтажу відповідного обладнання мобільного зв`язку.

У листі від 12.09.2023 № 1800/02-26, адресованому ТОВ "Лайфселл", Білогородська сільська рада повторно зазначила про наявність заперечень з боку мешканців с. Гореничі проти встановлення та функціонування обладнання мобільного зв`язку на водонапірній башті. Білогородська сільська рада просила ТОВ "Лайфселл" припинити здійснення монтажу відповідного обладнання мобільного зв`язку до прийняття рішення, яке буде відповідати інтересам мешканців громади. Водночас Білогородська сільська рада просила повідомити чим викликана необхідність розміщення зазначеного обладнання саме в цій місцевості, оскільки наразі скарги щодо якості мобільного зв`язку в с. Гореничі відсутні, та надати обґрунтування необхідності й безпечності його функціонування.

19.09.2023 комісія у складі представників Білогородської сільської ради та ПКГ "Гореничі", за участю мешканців с. Гореничі Бучанського району Київської області, відповідно до розпорядження Білогородського сільського голови № 205 від 19.09.2023 провела перевірку виконання орендарем умов Договору оренди та використання орендованого майна, за наслідками якої склала відповідний акт.

Як зазначено в Акті від 19.09.2023, комісія встановила, зокрема, таке:

"1. Відповідно до Договору оренди в оренду ТОВ "лайфселл" надано частину поверхні водонапірної башти, загальною площею 10 м2, розташованою за адресою: Київська область с. Гореничі, вул. Весняна, б/н (земельна ділянка із кадастровим номером :01:007:0125). При цьому договір про оренду земельної ділянки (її частини) з кадастровим номером :01:007:0125, на якій розміщено вищезазначену водонапірну башту, не укладався. Разом з тим на зазначеній земельній ділянці, без погодження з власником, розміщено частину обладнання Базової станції, зокрема: розвантажувальна рама, приймально-передавальна шафа "ТЕСО" тощо.

2. Згідно наданого до Білогородської сільської ради Робочого проекту "мережа оператора ТОВ "лайфселл" для надання послуг мобільного зв`язку стандарту GSM900/GSM1800/IMT-2000(UMTS)/LTE. Нове будівництво базової станції КІ1701" за адресою: Київська обл. с. Гореничі, вул. Весняна" (далі - Робочий проект). Згідно схеми прокладки кабелю електроживлення М 1:500 передбачено приєднання до КТП-1235. Разом з тим будь-які дані щодо погодження підключення з власником КТП відсутні.

3. Фактично, всупереч вимогам Робочого проекту, приєднання базової станції до електропостачання здійснено шляхом приєднання до електричних мереж ПКГ "Гореничі"…

…При цьому звернення від замовника ТОВ "Лайфселл" до суб`єкта господарювання (ПКГ "Гореничі") щодо погодження тимчасового приєднання електроустановок замовника до власних електричних мереж не надходило, відповідно тимчасове приєднання до електричних мереж ПКГ "Гореничі" не погоджувалося, відповідні технічні вимоги та/або вихідні дані не надавалися.

4. Робочий проект Орендодавцем/Балансоутримувачем не погоджений.

5. Відповідно до робочого проекту кріплення обладнання Базової станції до поверхні водонапірної башти здійснюється за допомогою трьох поясів хомутів. Водночас при кріпленні застосовано два пояси хомутів, що не відповідає вимогам Робочого проекту. ".

Білогородська сільська рада звернулася до ТОВ "Лайфселл" із пропозицією про розірвання договору (лист від 04.10.2023 № 2000/02-26), зазначивши, що за зверненнями мешканців с. Гореничі, в яких вони як представники громади заперечують проти встановлення та функціонування обладнання мобільного зв`язку на водонапірній башті, комісія сільської ради та ПКГ "Гореничі", за участю заявників, провела перевірку виконання орендарем умов Договору оренди та використання орендованого майна.

У листі від 04.10.2023 № 2000/02-26 Білогородська сільська рада виклала встановлені за результатами перевірки обставини та зазначила, зокрема, що рішенням позачергової сесії Білогородської сільської ради від 22.09.2023 вирішено виключити з переліку об`єктів оренди першого типу нерухоме майно площею 10 кв. м (2 кв. м частини фундаменту та 8 кв. м водонапірної вежі), що розташовується за адресою: село Гореничі, вул. Весняна (земельна ділянка із кадастровим номером: :01:007:0125), балансоутримувачем якого є ПКГ "Гореничі". Крім того, Білогородська сільська рада повідомила про намір розірвати Договір оренди № КІ1701 від 11.07.2023 з метою дотримання інтересів громади та зазначила про направлення відповідної додаткової угоди.

У відповідь на лист Білогородської сільської ради від 04.10.2023 №2000/02-26 ТОВ "Лайфселл" у листі № 1701 від 11.10.2023 зазначило, зокрема, що рішенням ради надано згоду на оренду саме 8 кв. м водонапірної вежі та 2 кв. м фундаменту біля неї і ТОВ "Лайфселл" готове привести у відповідність Договір до рішення Білогородської сільської ради шляхом підписання до нього додаткової угоди.

Стосовно зауважень до робочого проекту ТОВ "Лайфселл" звернуло увагу, що робочий проект наданий раді не на погодження, а для ознайомлення у зв`язку із вимогою згідно з листом від 10.08.2023 № 1552/02-26.

З приводу підключення до мереж ПКГ "Гореничі" ТОВ "Лайфселл" наголосило, що воно відбулося відповідно до пункту 6.5 Договору оренди та Договору № КІ1701/КОМ про відшкодування орендарем вартості витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 11.07.2023.

Крім того, ТОВ "Лайфселл" зауважило, що пункт 12.7 Договору оренди містить вичерпний перелік умов, при настанні яких можливе припинення договору на вимогу орендодавця / балансоутримувача; будь-які підстави для припинення Договору оренди, на думку ТОВ "Лайфселл", відсутні.

Білогородська сільська рада звернулася до ТОВ "Лайфселл" із листом від 16.05.2024 № 1311/02-26 про дострокове припинення Договору оренди № КІ1701 від 11.07.2023, який мотивований тим, що ТОВ "Лайфселл" без будь-якого погодження розмістило на земельній ділянці з кадастровим номером :01:007:0125, загальною площею 0,15 га, ЩВР-0,4 кВ базової станції мобільного зв`язку, а також у ТОВ "Лайфселл" відсутні будь-які погодження проекту, схеми монтажу, самого місцерозміщення ЩВР-0,4 кВ базової станції мобільного зв`язку на земельній ділянці з кадастровим номером :01:007:0125. Отже, ТОВ "Лайфселл" здійснило використання орендованого майна не за цільовим призначенням, визначеним у пункті 7.1 Умов (розділу І Договору оренди).

Крім того, Білогородська сільська рада зазначила, що станом на 16.05.2024 ТОВ "Лайфселл" не надало ні орендодавцю, ні балансоутримувачу документів, які б підтверджували страхування орендованого майна відповідно до вимог пункту 7.1 Договору оренди № КІ1701 від 11.07.2023.

Таким чином, Білогородська сільська рада у листі від 16.05.2024 №1311/02-26 повідомила про припинення дії Договору оренди № КІ1701 від 11.07.2023 з 16.05.2024, у зв`язку зі значними порушеннями зі сторони ТОВ "Лайфселл" щодо виконання умов Договору та рекомендувала у найкоротші строки повернути майно у стані, який був до моменту оренди.

У відповідь на лист Білогородської сільської ради від 16.05.2024 №1311/02-26 ТОВ "Лайфселл" у листі № 1701/2 від 28.05.2024 зазначило, що за час дії Договору оренди орендар сумлінно виконував і виконує всі обов`язки, передбачені ним, в тому числі щодо своєчасної оплати орендних платежів. ТОВ "Лайфселл" вважає, що саме з боку орендодавця та балансоутримувача майна систематично і грубо порушуються умови Договору, внаслідок чого ТОВ "Лайфселл" до цього часу позбавлене можливості повноцінно використовувати об`єкт оренди й забезпечити встановлене на ньому обладнання електроенергією та, відповідно, використовувати базову станцію за її призначенням (забезпечення села Гореничі мобільним зв`язком та інтернетом).

ТОВ "Лайфселл" констатувало відсутність будь-яких законних підстав для дострокового та одностороннього розірвання Договору оренди № КІ1701 від 11.07.2023 з ініціативи орендодавця і, зокрема, надало в додаток до листа №1701/2 від 28.05.2024 копію сертифікату № 278 від 22.08.2023 до Генерального договору добровільного страхування майна № -10-00 від 01.05.2023.

Відповідно до платіжної інструкції № 1542037 від 24.04.2024 ТОВ "Лайфселл" перерахувало на рахунок ПрАТ "СК "ВУСО" 20000,00 грн із призначенням платежу "сплата страхового платежу 01.04.2024-30.06.2024 рах.№-10-00/6 від 30.03.24 БЕЗ ПДВ((1542037))".

Підставами пред`явлення первісного позову в цій справі, за твердженнями Білогородської сільської ради, є обставини того, що протягом року з моменту укладення Договору оренди № КІ1701 від 11.07.2023 ТОВ "Лайфселл", всупереч вимогам цього Договору та нормативно-правових актів, свідомо порушує істотні умови Договору оренди, а саме:

- не здійснило страхування орендованого згідно із Договором оренди № КІ1701 від 11.07.2023 комунального майна;

- самовільно використовує земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0125 площею 0,15 га;

- здійснює використання орендованого майна не за цільовим призначенням, визначеним у пункті 7.1 Умов (розділу І Договору);

- відмовилось від підписання додаткової угоди про дострокове припинення Договору оренди № КІ1701 від 11.07.2023.

Таким чином, Білогородська сільська рада просить суд розірвати Договір оренди № КІ1701 від 11.07.2023 та зобов`язати ТОВ "Лайфселл" повернути Білогородській сільській раді обумовлене Договором оренди № КІ1701 від 11.07.2023 майно за актом приймання-передавання у тому ж стані, в якому воно перебувало на момент передачі в оренду.

Зі свого боку відповідач за первісним позовом, посилаючись на те, що Білогородська сільська рада і ПКГ "Гореничі" до цього часу не надали повний і безперешкодний доступ орендарю до об`єкта оренди разом із комплектом ключів від об`єкта (як це передбачено підпунктом 9.1.1 Договору оренди) і в акті приймання-передачі до Договору про передачу таких ключів також про це нічого не зазначено, ТОВ "Лайфселл" пред`явило зустрічний позов, у якому просить суд зобов`язати Білогородську сільську раду та ПКГ "Гореничі" надати повний і безперешкодний доступ до об`єкта оренди (припинити дії, які порушують право доступу) за Договором оренди № КІ1701 від 11.07.2023 шляхом передачі ТОВ "Лайфселл" комплекту ключів від входу до об`єкта оренди через його огорожу та зазначення про це в акті приймання-передачі до Договору оренди.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Спір у даній справі за первісним позовом виник, за твердженням позивача, у зв`язку з порушенням відповідачем істотних умов спірного Договору оренди, а саме: не здійсненням страхування орендованого майна; самовільного використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0125 площею 0,15 га; використанням орендованого майна не за цільовим призначенням, визначеним у пункті 7.1 Умов (розділу І Договору); відмови від підписання додаткової угоди про дострокове припинення спірного Договору.

Водночас спір за зустрічним позовом у даній справі, на думку позивача за цим позовом, виник з причини не надання орендодавцем і балансоутримувачем повного і безперешкодного доступу орендарю до об`єкта оренди разом із комплектом ключів від об`єкта, як це передбачено підпунктом 9.1.1 Договору.

Отже, суд першої інстанції правомірно визначив, що спірні правовідносини у даній справі виникли на підставі укладеного між сторонами Договору оренди №КІ1701 від 11.07.2023, який за своєю правовою природою є договором найму, відносини за яким регулюються параграфом 1 глави 58 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), параграфом 5 глави 30 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

За приписами статті 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Підстави для зміни та розірвання договору встановлені статтею 651 ЦК України.

Так, відповідно до частини 1 статті 651 цього Кодексу унормовано, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частина 2 статті 651 ЦК України).

Із зазначеною нормою кореспондуються положення частини 3 статті 291 ГК України, відповідно до яких договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

За змістом частин 1, 2 статті 773 ЦК України (у редакції, чинній на момент подання позову) наймач зобов`язаний володіти та/або користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Якщо наймач володіє та/або користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Статтею 783 ЦК України (у редакції, чинній на момент подання позову) визначено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач володіє та/або користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у володіння та/або користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Майно, що є об`єктом оренди за спірним Договором, належить до комунальної власності та повноваження щодо розпорядження яким відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування" перебувають у Білогородської сільської ради, яка виступає орендодавцем, про що зазначено у Договорі оренди.

На момент укладення спірного Договору оренди майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим регулювалися Законом України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 №157-ІХ.

Отже, суд першої інстанції правильно визначив, що до спірних правовідносин у даній справі слід застосовувати положення зазначеного Закону, який є спеціальним законодавчим актом у сфері регулювання відносин, пов`язаних з передачею та використанням комунального майна в оренду.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 18.06.2020 №5-р(II)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): "закон пізніший має перевагу над давнішим" (lex posterior derogat priori); "закон спеціальний має перевагу над загальним" (lex specialis derogat generali)" "закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим" (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що законодавство України про оренду державного та комунального майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим, складається з цього Закону, інших законодавчих актів.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

У силу вимог частини 2 статті 9 ЦК України та частини 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у спірних правовідносинах у співвідношенні із загальним законом (частина 2 статті 651, 773, 783 ЦК України) спеціальним законом є Закон України "Про оренду державного та комунального майна", частина 2 статті 24 якого підлягає пріоритетному застосуванню до спірних правовідносин дострокового припинення (розірвання) договору оренди державного майна.

У зв`язку з наведеним, питання щодо розірвання спірних договірних орендних відносин має вирішуватися із застосуванням Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який є спеціальним нормативним актом у сфері регулювання правовідносин оренди державного та комунального майна, та, як наслідок, позивач має право вимагати розірвання Договору оренду лише з підстав, передбачених цим Законом або самим Договором оренди.

Подібний правовий висновок щодо конкуренції норм ЦК України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-ІХ про дострокове розірвання договору оренди державного або комунального майна сформований у постанові Верховного Суду від 07.03.2023 у справі №926/4092/21.

За приписами частини 1 статті 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його укладено; укладення з орендарем договору концесії такого майна; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); припинення юридичної особи - орендаря або юридичної особи - орендодавця (за відсутності правонаступника); смерті фізичної особи - орендаря; визнання орендаря банкрутом; знищення об`єкта оренди або значне пошкодження об`єкта оренди.

Спірним Договором оренди сторони узгодили підстави припинення цього Договору в пункті 12.6 розділу ІІ, за умовами якого цей Договір припиняється:

-з підстав, передбачених частиною першою статті 24 Закону (підпункт 12.6.1);

-якщо цей договір підписаний без одночасного підписання акта приймання-передачі майна (підпункт 12.6.3);

- на вимогу орендодавця / балансоутримувача з підстав, передбачених пунктом 12.7 цього договору (підпункт 12.6.4);

-на вимогу орендаря з підстав, передбачених пунктом 12.8 (фактично 12.9) цього Договору (підпункт 12.6.5);

-за згодою сторін на підставі договору про припинення (підпункт 12.6.6);

-на вимогу будь-якої із сторін цього договору за рішенням суду з підстав, передбачених законодавством (підпункт 12.6.7).

При цьому у кожному із зазначених підстав припинення Договору оренди (крім підпункту 12.6.7) сторони узгодили дату (день), з якої (якого) цей Договір вважається припиненим за умови вчинення ініціатором такого припинення певних дій.

Так, за приписами пункту 12.7 розділу ІІ спірного Договору на вимогу орендодавця /балансоутримувача цей Договір може бути достроково припинений, якщо орендар:

- допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців або сумарна заборгованість з орендної плати більша, ніж плата за три місяці (підпункт 12.7.1);

- використовує майно не за цільовим призначенням, визначеним у пунктах п.1 Умов (підпункт 12.7.2);

- без письмового дозволу орендодавця / балансоутримувача передав майно, його частину, користування (суборенду) іншій особі (підпункт 12.7.3);

-перешкоджає співробітникам орендодавця / балансоутримувача здійснювати контроль за використанням майна, виконанням умов цього договору (підпункт 12.7.4);

-відмовився внести зміни до цього договору (підпункт 12.7.5).

У відповідності до підпункту 12.6.4 пункту 12.6 розділу ІІ Договору оренди у разі його припинення на вимогу орендодавця / балансоутримувача з підстав, передбачених пунктом 12.7 розділу ІІ цього Договору, він вважається припиненим в день, визначений відповідно до абзацу третього пункту 12.7 цього Договору (за змістом фактично 12.8, оскільки саме в цьому пункті розділу ІІ Договору оренди йдеться про порядок припинення Договору з ініціативи орендодавця / балансоутримувача).

Оскільки пунктом 12.7 розділу ІІ Договору оренди передбачена можливість на вимогу орендодавця / балансоутримувача дострокового припинення цього Договору у разі, якщо орендар використовує майно не за цільовим призначенням, визначеним у пунктах 7.1 Умов (підпункт 12.7.2) та відмовився внести зміни до цього договору (підпункт 12.7.5), колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне дослідити умови пункту 12.8 розділу ІІ Договору оренди, якими сторонами узгоджено порядок та визначено дату такого дострокового припинення спірного Договору.

Змістом пункту 12.8 розділу ІІ Договору оренди узгоджено сторонами, що про наявність однієї з підстав для дострокового припинення договору з ініціативи орендодавця / балансоутримувача, передбачених пунктом 12.6 (фактично 12.7) цього договору, орендодавець / балансоутримувач повідомляє орендареві та іншій стороні договору листом. У листі повинен міститись опис порушення і вимогу про його усунення в строк не менш як 15 та не більш як 30 робочих днів з дати реєстрації листа (у строк п`яти робочих днів, якщо порушення стосується прострочення сплати орендної плати або перешкоджання у здійсненні орендодавцем / балансоутримувачем контролю за використанням майна). Лист пересилається на адресу електронної пошти орендаря і поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладення за адресою місцезнаходження орендаря, а також за адресою орендованого майна (абзац 1). Якщо протягом встановленого у приписі часу орендар не усунув порушення, орендодавець / балансоутримувач надсилає орендарю лист, у якому повідомляє орендареві про дострокове припинення договору на вимогу орендодавця / балансоутримувача. У листі зазначається підстава припинення договору, посилання на вимогу про усунення порушення, а також посилання на обставини, які свідчать про те, що порушення триває після закінчення строку, відведеного для його усунення (абзац 2). Договір вважається припиненим на п`ятий робочий день після надіслання орендодавцем / балансоутримувачем орендарю листа про дострокове припинення цього договору. Орендодавець / балансоутримувач надсилає орендарю лист про дострокове припинення цього договору електронною поштою, а також поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладення за адресою місцезнаходження орендаря, а також за адресою орендованого майна. Дата дострокового припинення цього договору на вимогу балансоутримувача та/або орендодавця встановлюється на підставі штемпеля поштового відділення на поштовому відправленні орендодавця / балансоутримувача (абзац 3).

Дослідженням наявних в матеріалах справи доказів, наданих сторонами спору, судом апеляційної інстанції встановлена відсутність листів орендодавця / балансоутримувача надісланих орендарю (відповідачу за первісним позовом):

- у відповідності до порядку, передбаченому абзацом 1 пункту 12.8 розділу ІІ Договору оренди, з описом порушення (використання майна не за цільовим призначенням, визначеним у пунктах п.1 Умов, та відмови внести зміни до цього Договору) з одночасним пред`явленням вимоги про їх усунення у відповідний строк (не менш як 15 та не більш як 30 робочих днів з дати реєстрації листа);

- після збігу строку, встановленого для усунення допущеного порушення з повідомленням про дострокове припинення спірного Договору оренди, як того вимагають умови абзацу 2 пункту 12.8 розділу ІІ Договору оренди.

Зазначене також підтверджується змістом позовної заяви, в якій відсутнє посилання на такі обставини, як і зазначення доказів надіслання таких листів про дострокове припинення спірного Договору орендарю електронною поштою, поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладення за адресою місцезнаходження орендаря та за адресою орендованого майна на виконання умов абзацу 3 пункту 12.8 розділу ІІ Договору оренди.

Таким чином, позивачем за первісним позовом не доведено обставин дострокового припинення (розірвання) спірного Договору оренду на вимогу орендодавця/балансоутримувача у зв`язку з використанням майна не за цільовим призначенням, визначеним у пунктах 1 Умов, та відмовою внести зміни до цього Договору у відповідності до приписів пунктів 12.7, 12.8 розділу ІІ цього Договору.

З огляду на встановлене, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що станом на момент звернення позивача до господарського суду з даним позовом спірний Договір оренди був чинним.

Як убачається зі змісту положень пункту 12.6.7 розділу ІІ Договору оренди, у позивача за первісним позовом, як сторони цього Договору, є право вимагати припинення спірного Договору за рішенням суду з підстав, передбачених законодавством, зокрема частини 2 статті 651 та статті 783 ЦК України, на які міститься посилання в позовній заяві.

Таким чином, підставою для розірвання Договору оренди може бути, зокрема, користування річчю всупереч договору або призначенню речі чи з порушенням умов договору найму.

При цьому для реалізації права вимагати розірвання договору заявнику потрібно дотримуватись приписів статті 651 ЦК України, якою передбачено умови, за наявності яких допускається можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін.

Як уже зазначалось, вказаною нормою передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Так, умови Договори оренди у сукупності з положеннями статей 773, 783 ЦК України передбачають право позивача за первісним позовом вимагати розірвання договору за рішенням суду у зв`язку з користуванням річчю всупереч договору або призначенню речі чи з порушенням умов договору найму. І якщо позивач обирає такий спосіб захисту, то він повинен дотриматись умов щодо такого розірвання договору.

Зважаючи на викладене, у спірних правовідносинах дослідженню підлягають обставини належного чи неналежного виконання умов спірного Договору оренди його сторонами із застосуванням наведених вище положень законодавства щодо критерію істотності порушень умов Договору, що зумовлює для позивача необхідність доведення, чого саме його було значною мірою позбавлено через порушення відповідного зобов`язання відповідачем.

За приписами частини 2 статті 651 ЦК України, як вже зазначалося, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Отже, суд першої інстанції правомірно зазначив, що для доведення обґрунтованості права позивача на розірвання договору оренди в судовому порядку потрібно встановити як доведеність факту використання речі всупереч договору або призначенню речі чи з порушенням умов договору, так і доведеність істотності такого порушення. Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду, застосованою у постанові від 22.09.2020 у справі № 916/728/16 про розірвання договору оренди комунального майна та витребування майна шляхом його повернення позивачу.

Як свідчать умови Договору оренди, що не заперечується його сторонами, об`єктом оренди є нерухоме майно - частина поверхні водонапірної башти, загальною площею 10 кв. м, розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером :01:007:0125; цільове призначення майна - розміщення технічних засобів і антен операторів телекомунікацій, суб`єктів підприємницької діяльності, які надають послуги зв`язку, послуги доступу до Інтернету, телекомунікації, передання сигналу мовлення.

Однак, за твердженнями позивача за первісним позовом, факт порушення орендарем обов`язку цільового використання майна підтверджується обставинами, зазначеними в Акті перевірки виконання орендарем умов договору оренди та використання орендованого майна, складеному 19.09.2023 працівниками орендодавця (Білогородської сільської ради) та балансоутримувача (ПКГ "Гореничі"), за участю мешканців с. Гореничі Бучанського району Київської області.

Посилаючись на зафіксовані Актом перевірки від 19.09.2023 обставини Білогородська сільська рада стверджує, що ТОВ "Лайфселл" самовільно використовує земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0125 без договору та не за цільовим призначенням, оскільки орендар на власний розсуд та без погодження із власником розмістив на земельній ділянці частину базової станції мобільного зв`язку. Крім того, ТОВ "Лайфселл" здійснило приєднання базової станції до електричних мереж ПКГ "Гореничі", чого останнім погоджено не було.

Оскільки зазначений Акт перевірки від 19.09.2023 складений зацікавленими особами, зокрема представниками орендодавця та балансоутримувача, без участі представника орендаря, а також до матеріалів справи не додано доказів повідомлення орендаря в порядку і строки, передбачені пунктом 6.4 розділу ІІ Договору оренди про проведення обстеження 19.09.2023, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що такий Акт не може бути належним доказом на підтвердження використання орендованого майна не за цільовим призначенням.

Щодо долученої позивачем за первісним позовом до матеріалів справи копії фотокартки, на якій зображено водонапірну башту, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Акт обстеження перевірки виконання орендарем умов договору оренди та використання майна від 19.09.2023 не містить застережень про здійснення фотофіксації.

З поданої копії фотокартки неможливо встановити який об`єкт обстежувався, його місце розташування (адреса), коли (дата, час), ким проводилася фотофіксація (прізвище, ініціали особи, її посадове становище, докази щодо здійснення таких повноважень), що свідчить про те, що такий доказ не відповідає критеріям належності та допустимості, а отже не може бути прийнятий судом на підтвердження факту використання відповідачем орендованого майна не за цільовим призначенням, в порушення умов спірного Договору оренди.

При цьому колегія суддів апеляційного господарського суду враховує, що дана копія фотокартки не містить будь-яких зазначень того, що вона є додатком саме до Акта перевірки від 19.09.2023, який за висновком суду апеляційної інстанції також визнано неналежним доказом.

Інших доказів на підтвердження викладених у позові тверджень про використання відповідачем майна не за цільовим призначенням позивач за первісним позовом не надав.

Поряд з цим, судом першої інстанції правомірно зауважено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:0125, про самовільне зайняття якої стверджує позивач за первісним позовом, не є об`єктом оренди за Договором і захист порушеного права на земельну ділянку може бути предметом розгляду окремого спору.

Отже, за встановлених обставин, оскільки інших доказів використання об`єкта оренди не за призначенням Білогородська сільська рада не надала, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що у наведеному випадку немає передбачених законом підстав для розірвання спірного Договору у зв`язку з нецільовим використанням орендованого майна.

Щодо посилань позивача за первісним позовом на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором оренди в частині здійснення страхування орендованого майна.

Відповідно до частини 2 статті 771 ЦК України договором або законом може бути встановлений обов`язок наймача укласти договір страхування речі, що передана у найм.

Також за умовами пункту 7.1 Договору оренди передбачено, що орендар зобов`язаний, зокрема: протягом 10 календарних днів з дня укладення цього договору застрахувати майно на суму його страхової вартості, визначеної у пункті 6.2 Умов, на користь орендодавця/балансоутримувача згідно з Порядком, зокрема від пожежі, затоплення, протиправних дій третіх осіб, стихійного лиха, та протягом 10 календарних днів з дня укладення договору страхування (договорів страхування) надати орендодавцю/ балансоутримувачу завірені належним чином копії договору страхування і документів, які підтверджують сплату страхового платежу (страхових платежів).

Частиною 6 статті 20 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендар зобов`язаний застрахувати орендоване нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно на користь балансоутримувача, а єдиний майновий комплекс на користь орендодавця згідно з Порядком передачі майна в оренду.

Тобто, обов`язок зі страхування вказаного орендованого майна покладено саме на відповідача за первісним позовом в силу умов Договору оренди та вимог чинного законодавства.

Відповідно до пункту 175 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483 (далі - Порядок передачі майна в оренду), орендар протягом десяти календарних днів з дати укладення договору оренди зобов`язаний застрахувати орендоване нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно на користь балансоутримувача, а єдиний майновий комплекс на користь орендодавця майна на період строку дії договору оренди на суму:

вартості майна відповідно до висновку про ринкову вартість (акта оцінки), визначеного відповідно до законодавства про оцінку майна, під час передачі такого майна в оренду, якщо така оцінка майна здійснювалася; або

балансової вартості майна, але не менше ніж добуток місячної орендної плати за орендоване майно за договором оренди, помножений на 100, якщо оцінка ринкової вартості такого майна не здійснювалася.

Пунктом 178 Порядку передачі майна в оренду передбачено, що орендодавці контролюють своєчасність укладення договорів страхування орендованого майна та у разі порушення орендарем обов`язку щодо укладення договору страхування повідомляють орендаря про розірвання договору оренди.

З огляду на викладене, порушення орендарем обов`язку щодо укладення договору страхування тягне за собою розірвання договору оренди, тобто є підставою для припинення договору оренди.

Наявні у матеріалах справи докази свідчать, що орендоване майно застраховане на термін з 11.07.2023 по 10.06.2028, що підтверджується Сертифікатом № 278 від 22.08.2023 до Генерального договору добровільного страхування майна № -10-00 від 01.05.2023, укладеного між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" (страховик, ПрАТ "СК "ВУСО") і ТОВ "Лайфселл" (страхувальник).

Предметом вказаного договору є страхування страхувальником на користь балансоутримувачів орендованого нерухомого та іншого окремо індивідуально визначеного майна (об`єктів страхування), що перебувають в його володінні, користуванні, розпорядженні (далі "майно" або "об`єкт страхування"), зазначеним у страхових сертифікатах (надалі - "Сертифікат" або "Сертифікати") складених за формою згідно Додатка №1 до цього договору, яке орендується страхувальником або перебуває в його користуванні згідно з відповідним договором. Сертифікати є невід`ємною частиною договору (пункт 1.1 Генерального договору добровільного страхування майна № -10-00 від 01.05.2023).

Сертифікат № 278 від 22.08.2023 містить такі умови, зокрема: страховик - ПрАТ "СК "ВУСО"; страхувальник - ТОВ "Лайфселл"; вигодонабувач - ПКГ "Гореничі"; характеристика (опис) застрахованого майна - частина поверхні водонапірної башти = 10 кв. м; місцезнаходження застрахованого майна: Київська обл., с. Гореничі, вул. Весняна, б/н; страхова сума - 3500,00 грн; строк дії Сертифікату з 11.07.2023 по 10.06.2028.

На спростування тверджень позивача за первісним позовом про те, що надані відповідачем за первісним позовом докази не свідчать про виконання обов`язку зі страхування майна, ТОВ "Лайфселл" додатково долучило до матеріалів справи під час розгляду справи у суді першої інстанції копію листа ПрАТ "СК "ВУСО" № 4801/2024/1 від 16.09.2024, у якому останнє інформує про те, що майно, яке є предметом Договору оренди майна № КІ1701 від11.07.2023, а саме - частина поверхні водонапірної башти, загальною площею 10 кв. м, за адресою: Київська область, с. Гореничі, вул. Весняна, б/н, застраховане ПрАТ "СК "ВУСО" відповідно до Генерального договору добровільного страхування майна № -10-00 від 01.05.2023 на період з 11.07.2023 по 10.06.2028 на користь вигодонабувача - ПКГ "Гореничі". Сертифікат № 278, виданий 22.08.2023 за замовленням ТОВ "Лайфселл" у зв`язку з укладенням зазначеного Договору оренди майна № КІ1701 від 11.07.2023, є документальним підтвердженням страхування зазначеного майна. Дата 22.08.2023, яка вказана у сертифікаті, означає дату його формування, але він розповсюджує свою дію і є дійсним з 11.07.2023 по 10.06.2028.

ПрАТ "СК "ВУСО" також повідомило, що виконання зобов`язань ТОВ "Лайфселл" щодо цього майна за Генеральним договором добровільного страхування майна № -10-00 від 01.05.2023 підтверджується копією платіжної інструкції № 148399 від 27.09.2023, здійсненої на підставі рахунку-фактури № -10-00/2 від 12.09.2023.

Відповідач за первісним позовом долучив до матеріалів справи копію рахунку-фактури № -10-00/2 від 12.09.2023, виставленого ПрАТ "СК "ВУСО" на оплату страхового платежу (без ПДВ) за Генеральним Договором № -10-00 від 01.05.2023 добровільного страхування майна (Третій страховий платіж за Сертифікати за період з 01.07.2023 по 30.09.2023).

Згідно з платіжною інструкцією № 1418399 від 27.09.2023 ТОВ "Лайфселл" перерахувало на рахунок ПрАТ "СК "ВУСО" 12 000,00 грн із призначенням платежу "сплата страхового платежу рах.№-10-00/2 від 12.09.2023 дог.№-10-00 від 01.05.2023 БЕЗ ПДВ((1418399))".

За встановлених обставин, суд першої інстанції правомірно виснував про те, що наявними у справі доказами спростовуються твердження Білогородської сільської ради про невиконання орендарем обов`язку здійснення страхування орендованого майна.

Щодо доводів позивача за первісним позовом, із посиланням на пункт 12.7 Договору оренди, про можливість дострокового припинення договору на вимогу орендодавця, якщо орендар відмовився внести зміни до Договору оренди, колегія суддів апеляційного господарського суду зважає на таке.

Пунктом 12.3 Договору оренди передбачено, що зміни і доповнення до договору вносяться до закінчення строку його дії за взаємною згодою сторін з урахуванням встановлених статтею 16 Закону та Порядком умов та обмежень шляхом укладення договорів про внесення змін і доповнень у письмовій формі, які підписуються сторонами та є невід`ємними частинами цього договору.

Відповідно до частини 4 статті 16 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" Порядком передачі майна в оренду встановлюються особливості внесення змін до умов договорів оренди та підстав для внесення таких змін, зокрема щодо: зміни площі орендованого приміщення; зміни графіка використання приміщення, яке перебуває у погодинній оренді; зміни строку оренди, у разі якщо договір був укладений на строк, менший ніж мінімальний строк оренди, передбачений частиною третьою статті 9 цього Закону; зміни цільового призначення, за яким орендар повинен використовувати об`єкт оренди, у разі якщо орендар не має права використовувати майно за будь-яким цільовим призначенням; інших змін.

Внесення змін до договору оренди здійснюється з урахуванням установлених цією статтею та Порядком передачі майна в оренду обмежень за згодою сторін до закінчення строку його дії, з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач.

Білогородська сільська рада стверджує, що листом № 2000/02-26 від 04.10.2023 на адресу ТОВ "Лайфселл" нею надіслано пропозицію про розірвання договору разом із додатковою угодою № 1 до договору оренди № КІ1701 та акт повернення комунального майна відповідно до додаткової угоди № 1 до договору оренди № КІ1701 від 11.07.2023, однак листом № 1701 від 11.10.2023 відповідач за первісним позовом відмовився підписати додаткову угоду і акт повернення майна.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку позивач за первісним позовом помилково розцінює відмову відповідача за первісним позовом від підписання додаткової угоди про розірвання договору як відмову внести зміни до договору, оскільки внесення змін до договору не є тотожним за змістом та наслідками з тими, що настають внаслідок розірвання договору.

Так, результатом розірвання договору є припинення дії договору за суб`єктивними підставами на вимогу однієї сторони чи за домовленістю обох сторін, або за рішенням суду до моменту належного виконання договору, за винятком випадків, передбачених договором або законом, що тягне за собою припинення необхідності виконання умов договору на майбутній період.

Натомість результатом внесення змін до договору є не припинення в повному обсязі правового зв`язку між його сторонами, а лише зміна змісту правовідношення, зокрема: видозміна зобов`язання сторін, доповнення зобов`язання новими правами та обов`язками, часткове припинення зобов`язання. Тобто, внаслідок внесення змін до договору правовідношення продовжує існувати, але у зміненому вигляді.

Отже, при дослідженні змісту листа Білогородської сільської ради №2000/02-26 від 04.10.2023, який має назву "Пропозиція про розірвання договору", суд першої інстанції правильно встановив, що цей лист не містить пропозиції орендодавця внести зміни до Договору оренди, а тому посилання позивача за первісним позовом на підпункт 12.7.1 Договору як на підставу для розірвання Договору є необґрунтованим. Крім того, як вже зазначалось, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем за первісним позовом не дотримано вимог щодо порядку дострокового припинення (розірвання) спірного Договору оренди на вимогу орендодавця/балансоутримувача у зв`язку з відмовою внести зміни до цього Договору у відповідності до приписів пунктів 12.7, 12.8 розділу ІІ цього Договору.

Також не може вважатись підставою для розірвання Договору оренди недодержання його сторонами положень тих чи інших законодавчих приписів під час його укладення (зокрема, Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 05.07.1995 №30 в частині встановлення зон санітарної охорони водних об`єктів), про що стверджує позивач за первісним позовом у своїх заявах по суті справи, оскільки в цьому випадку закон визначає інші правові режими захисту прав, які відмінні від вимог щодо розірвання договору.

Крім того, колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє доводи апеляційної скарги позивача за первісним позовом щодо не з`ясування та не дослідження судом першої інстанції обставин про необхідність дотримання ТОВ "Лайфселл" у своїй господарській діяльності Санітарних норм захисту населення від впливу електромагнітних випромінювань, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №239 від 01.08.1996.

Відповідно до приписів частини 5 статті 269 ГПК України у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як убачається зі змісту первісного позову, Білогородська сільська рада серед підстав позову на вказані обставини не посилалась, до позовної заяви відповідні докази, які б обґрунтовували зазначені обставини не подавала. Описова та мотивувальна частини оскаржуваного рішення суду першої інстанції свідчать про те, що вказані обставини не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що позивачем за первісним позовом не доведено наявності істотного порушення відповідачем за первісним позовом умов Договору оренди, а отже відсутні підстави визнавати обґрунтованими його вимоги, спрямовані на дострокове розірвання Договору оренди.

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує також про те, що дії учасників цивільних та корпоративних відносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності врахування принципу добросовісності (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України) стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (постанови Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17, від 11.08.2021 у справі № 909/436/20, від 28.09.2021 у справі № 918/1045/20, від 06.10.2021 у справі № 925/1546/20).

Зазначений принцип лежить в основі доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Поведінка є такою, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, якщо вона не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона правовідносин розумно покладалася на ці заяви чи попередню поведінку. Доцільність застосування вказаної доктрини при оцінці доказів також підтверджено Верховним Судом у постановах від 28.04.2021 у справі № 910/9351/20, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, від 07.11.2019 у справі № 910/124484/18 та ін.

Відповідно до установлених у цій справі обставин, спочатку Білогородська сільська рада своїм рішенням включає до переліку об`єктів оренди нерухоме майно площею 10 кв. м (2 кв. м частини фундаменту та 8 кв. м водонапірної вежі), що розташовується за адресою: село Гореничі, вулиця Весняна (земельна ділянка із кадастровим номером: :01:007:0125), надає дозвіл балансоутримувачу на проведення аукціону на право оренди цього майна і в подальшому, за наслідками проведення аукціону, укладає з ТОВ "Лайфселл" Договір оренди, за яким передає зазначене майно в користування останньому. Згодом (через місяць після укладення Договору), посилаючись на нібито наявність заперечення мешканців Білогородської територіальної громади щодо встановлення обладнання мобільного зв`язку на водонапірній башті, Білогородська сільська рада просить ТОВ "Лайфселл" припинити здійснення монтажу такого обладнання, інакше кажучи припинити використовувати орендоване майно за його цільовим призначенням.

Така поведінка позивача за первісним позовом містить ознаки суперечливої та не є добросовісною, враховуючи, що Білогородська сільська рада є органом місцевого самоврядування, наділеним повноваженнями вирішення питань місцевого значення в межах Конституції і законів України, зокрема щодо передачі в оренду майна, яке перебуває у комунальній власності Білогородської територіальної громади. Посадовим особам Білогородської сільської ради достеменно відомі положення законодавства України, що регулюють орендні правовідносини, у тому числі положення Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Зі свого боку відповідач за первісним позовом продовжує добросовісно сплачувати орендні платежі, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних інструкцій, у зв`язку з чим ТОВ "Лайфселл" має обґрунтовані очікування, які полягають у можливості користування майном відповідно до умов Договору оренди, укладеного з органом публічної влади.

Як визначено частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, тягар доказування (доведення обставин справи) покладається законом на сторону, яка висуває певні вимоги або заявляє заперечення.

Зважаючи, що Білогородська сільська рада не довела належними і допустимими доказами обставин, які, відповідно до статей 651, 773, 783 ЦК України, статті 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" і пункту 12.6.7 Договору, є підставою для розірвання Договору оренди №КІ1701 від 11.07.2023, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення основної вимоги про розірвання спірного Договору оренди, а також похідної від неї вимоги про зобов`язання ТОВ "Лайфселл" повернути орендоване майно за актом приймання-передавання у тому ж стані, в якому воно перебувало на момент передачі в оренду.

Досліджуючи вимоги апеляційної скарги ТОВ "Лайфселл" щодо скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Предметом зустрічного позову є вимога ТОВ "Лайфселл" про зобов`язання Білогородської сільської ради та ПКГ "Гореничі" надати повний і безперешкодний доступ до об`єкта оренди (припинити дії, які порушують право доступу) за спірним Договором оренди шляхом передачі комплекту ключів від входу до об`єкта оренди через його огорожу та зазначення про це в акті приймання-передачі до даного Договору.

За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься і в статті 193 ГК України, яка передбачає, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар наділяється правом користування майном на строк, визначений договором оренди, але не раніше підписання акта приймання-передачі відповідного майна.

Згідно зі статтею 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

За змістом частини 4 статті 147 ГК України право власності та інші майнові права суб`єкта господарювання захищаються у спосіб, зазначений у статті 20 цього Кодексу.

Статтею 20 ГК України встановлено, що права та законні інтереси суб`єктів господарювання захищаються у тому числі шляхом припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання визначається цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дії, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

ТОВ "Лайфсел" у зустрічному позові посилалося на те, що доступ до об`єкта оренди надавався йому представником ПКГ "Гореничі" шляхом відкривання воріт огородженої території, на якій розміщується водонапірна вежа. Власного комплекту ключів для доступу до об`єкта оренди, як це передбачено підпунктом 9.1.1 Договору оренди, позивачу за зустрічним позовом так і не було надано.

За твердженнями позивача за зустрічним позовом, із початку здійснення монтажних робіт із розміщення телекомунікаційного обладнання на водонапірній башті орендар зіткнувся із фізичним перешкоджанням у здійсненні робіт з боку мешканців села Гореничі. Також позивач за зустрічним позовом звертав увагу на те, що Білогородська сільська рада у своїх листах просила ТОВ "Лайфселл" припинити здійснення монтажу обладнання на водонапірній башті з огляду на наявність скарг мешканців села Гореничі.

Поряд з цим, ТОВ "Лайфселл" наголошувало, що перед введенням базової станції мобільного зв`язку в експлуатацію представник ПКГ "Гореничі" відмовив його представникам у доступі до об`єкта оренди. Відсутність доступу до огородженої території розміщення об`єкта оренди триває з 13.06.2023 і до цього часу.

На підтвердження факту відсутності доступу ТОВ "Лайфселл" до об`єкта оренди, окрім зазначених вище листів Білогородської сільської ради від 10.08.2023 та від 12.09.2023, позивач за зустрічним позовом послався також на його лист адресований Київській обласній військовій адміністрації (для Білогородської сільської ради в копії) за вих. № КІ1701/1 від 18.09.2023, а також на претензію № 1 за вих. № КІ1701/1 від 20.11.2023, надіслану керівнику ПКГ "Гореничі", у якій позивач за зустрічним позовом прямо вимагає від відповідача 2 за зустрічним позовом допустити співробітників ТОВ "Лайфселл" до обладнання задля відновлення його роботи.

Зі змісту листа № КІ1/01/1 від 18.09.2023 слідує, що в ньому викладено прохання до Київської обласної військової адміністрації в межах повноважень посприяти у збереженні телекомунікаційного обладнання ТОВ "Лайфселл" на частині водонапірної башти та допомогти у вирішенні виниклих непорозумінь з Білгородською сільською радою та ПКГ "Гореничі" з метою забезпечення цього села якісним мобільним зв`язком та інтернетом. Прохання мотивоване, зокрема, обставинами активного перешкоджання законній діяльності ТОВ "Лайфселл" по забезпеченню мобільним зв`язком села Гореничі з боку посадових осіб ПКГ "Гореничі", за сприяння у цьому Білогородської сільської ради.

У претензії № 1 (вих. № КІ1701 від 20.11.2023) містяться вимоги ТОВ "Лайфселл" до ПКГ "Гореничі" про: негайне відновлення електропостачання до телекомунікаційного обладнання ТОВ "Лайфселл", що знаходиться за адресою: Київська обл., с. Гореничі, вул. Весняна, б/н (земельна ділянка із кадастровим номером: :01:007:0125); негайний допуск співробітників ТОВ "Лайфселл" до обладнання задля відновлення його роботи.

Отже, вимоги претензії № 1 ґрунтуються на обставинах, що підтверджують порушення балансоутримувачем умов Договору про відшкодування витрат балансоутримувача в частині забезпечення електропостачання до базової станції мобільного зв`язку.

Надаючи оцінку вказаним доказам, суд першої інстанції правомірно зазначив, що останні не містять інформації про вчинення відповідачами за зустрічним позовом фізичних перешкод орендарю у доступі до об`єкта оренди. При цьому судом першої інстанції акцентовано увагу на тому, що в матеріалах справи відсутні докази надіслання чи вручення листа № КІ1/01/1 від 18.09.2023 та претензії №1 адресатам, що позивачем за зустрічним позовом не спростовано в апеляційній скарзі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що і листи Білогородської сільської ради, у яких остання просила ТОВ "Лайфселл" припинити монтаж обладнання на водонапірній башті, також не доводять той факт, що в орендаря на час звернення до суду з позовом і розгляду справи у суді першої інстанції був відсутній доступ до об`єкта оренди.

Отже, позивачем за зустрічним позовом не надано належних та допустимих доказів підтвердження обставин відсутності у нього доступу до об`єкта оренди.

Щодо посилань ТОВ "Лайфселл" на те, що судом першої інстанції не взято до уваги тієї обставини, що відсутність доступу до об`єкта оренди прямо випливає з наявного в матеріалах справи прямого і достатнього доказу - Акта приймання-передачі від 11.07.2023 (у вигляді відсутності в акті формальної фіксації вручення орендарю комплекту ключів) і даний доказ не потребує додаткового підтвердження або доповнення з урахуванням змісту Акта в контексті вимог пункту 9.1.1 Договору оренди.

Досліджуючи вказаний аргумент скаржника, колегія суддів апеляційного господарського вважає його безпідставним та таким, що ґрунтується на помилковому тлумаченні умов підпункту 9.1.1 Договору оренди.

Відповідно до умов підпункту 9.1.1 Договору оренди орендодавець / балансоутримувач запевняють орендаря, що крім випадків, коли про інше зазначене в акті приймання-передачі, об`єкт оренди є вільним від третіх осіб, всередині об`єкта немає майна, належного третім особам, повний і безперешкодний доступ до об`єкта може бути наданий орендарю в день підписання акта приймання-передачі разом із комплектом ключів від об`єкта у кількості, зазначеній в акті приймання-передачі.

Матеріалами справи підтверджено, що 11.07.2023 орендар і балансоутримувач підписали Акт приймання-передачі комунального майна відповідно до Договору № КІ1701 від 11.07.2023, в якому зазначено, що на виконання Договору оренди балансоутримувач передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно, що належить до комунальної власності, частина поверхні водонапірної башти загальною площею 10 кв. м, за адресою: Україна, Київська обл., с. Гореничі, вул. Весняна, б/н (земельна ділянка із кадастровим номером: :01:007:0125) (далі - об`єкт оренди), що перебуває на балансі Білогородської сільської ради.

Відповідно до пунктів 2, 3 Акта приймання-передачі об`єкт оренди є вільним від третіх осіб, на об`єкті немає майна, належного третім особам, повний і безперешкодний доступ до об`єкта оренди надається орендарю в день підписання цього акта приймання-передачі. Цим актом орендар засвідчує, що отримав від орендодавця доступ до об`єкта оренди.

Отже, ТОВ "Лайфселл", підписуючи 11.07.2023 цей Акт приймання-передачі, не вніс до нього жодних зауважень, пов`язаних із безперешкодним доступом до об`єкта оренди, зокрема не вказав, що орендарю не забезпечено безперешкодний доступ через ненадання комплекту ключів від об`єкта або те, що такий доступ забезпечується орендарю виключно через представника балансоутримувача, про що ТОВ "Лайфселл" стверджує у своїх заявах по суті справи.

Тобто, підписанням зазначеного Акта орендар засвідчив не лише те, що об`єкт оренди є вільним від третіх осіб, на об`єкті немає майна, належного третім особам, повний і безперешкодний доступ до об`єкта оренди надано орендарю в день підписання цього акта приймання-передачі, а й те, що він фактично отримав від орендодавця доступ до об`єкта оренди.

Зміст підпункту 9.1.1 Договору оренди містить вказівку, за якою передбачені ним положення про те, що відповідне запевнення орендодавцем / балансоутримувачем орендаря (зокрема і в частині надання повного і безперешкодного доступу до об`єкта оренди) має виключення, а саме: "крім випадків, коли про інше зазначене в акті приймання-передачі", тобто умови вказаного підпункту Договору оренди надають перевагу приписам безпосередньо зазначеним сторонами в акті приймання-передачі об`єкта оренди.

Отже умова підпункту 9.1.1 Договору оренди щодо запевнення орендодавцем / балансоутримувачем орендаря про те, що повний і безперешкодний доступ до об`єкта може бути наданий орендарю в день підписання акта приймання-передачі разом із комплектом ключів від об`єкта у кількості, зазначеній в акті приймання-передачі, не носить обов`язкового характеру для сторін цього Договору, якщо про це не зазначено у фактично складеному та підписаному сторонами Акті приймання-передачі.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції правильно визнав, що зустрічний позов ТОВ "Лайфселл" є необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу, що будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Так, згідно зі статтями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Водночас, саме позивач повинен довести обставини, які входять до предмету доказування у справі та які підтверджують факт порушення його права відповідачем.

З огляду на встановлені у даній справі обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить до висновку, що доводи скаржників не спростовують правильності висновку суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні про наявність підстав для відмови у задоволенні первісного і зустрічного позовів у повному обсязі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції керується висновками, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на викладене зазначає, що у даній постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом апеляційної інстанції, інші доводи, викладені в апеляційних скаргах, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою статті 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення місцевого господарського суду у даній справі. Скаржниками не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг покладаються на скаржників.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційні скарги Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" на рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2024 у справі №911/1948/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2024 у справі №911/1948/24 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/1948/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 29.09.2025.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді О.М. Сибіга

Г.П. Коробенко