ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. ОдесаСправа № 915/579/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

секретар судового засідання Шаповал А.В.

за участю представників сторін у справі:

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» - адвокат Яковенко П.А.

Від Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» - адвокат Іщенко Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 07.08.2025 про відстрочення виконання рішення, суддя суду першої інстанції Семенчук Н.О., м. Миколаїв, повний текст ухвали складено та підписано 12.08.2025

по справі №915/579/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»,

до відповідача: Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго»,

про: стягнення 140 270 911,55 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2025 у справі №915/579/25, - позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» задоволено. Стягнуто з Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» суму основного боргу у розмірі 140 270 911,55 грн. та судовий збір у розмірі 423 920,00 грн.

Обласне комунальне підприємство «Миколаївоблтеплоенерго» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з заявою №б/н від 04.07.2025 (вх.№10071/25 від 07.07.2025), в якій просило суд відстрочити виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2025 у справі №915/579/25 до 22.06.2026.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 07.08.2025 заяву №б/н від 04.07.2025 (вх.№10071/25 від 07.07.2025) Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» про відстрочення виконання рішення задоволено частково; відстрочено виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2025 у справі №915/579/25 - до 23 грудня 2025 року; в іншій частині заяви про відстрочення виконання рішення суду у справі №915/579/25 - відмовлено.

Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції керувався тим, що відповідач є об`єктом критичної інфраструктури паливно-енергетичного комплексу, зобов`язаний здійснювати постачання теплової енергії незалежно від зовнішніх факторів, тому що його господарська діяльність направлена на забезпечення життєдіяльності міста, а негайне звернення стягнення грошових коштів з відповідача з великою вірогідністю негативно вплине на господарську діяльність відповідача, а також на можливість виконання ним своїх функцій, може призвести до блокування роботи відповідача, та відповідно виконання в подальшому грошових зобов`язань, зокрема і перед позивачем, тому обставини, які склались, не залежать від волі відповідача та свідчать про винятковість цього випадку у розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України.

Аргументи учасників справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 07.08.2025 про відстрочення виконання рішення по справі №915/579/25.

На думку Позивача, обставини, на які посилається Відповідач, не є тими виключними обставинами в розумінні статті 331 ГПК України, якими виконання рішення суду ускладнюється чи видається неможливим, а відповідно і не можуть бути підставами для надання відстрочення виконання судового рішення виходячи з наступного.

Апелянт вказав, що обставини того, що ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» є об`єктом критичної інфраструктури та виконавцем комунальної послуги не є такою, що істотно ускладнює виконання рішення або робить його неможливим, оскільки сам по собі факт того, що підприємство є об`єктом критичної інфраструктури не зумовлює підстав для відстрочки виконання рішення.

Апелянт зазначив, що скрутне фінансове становище, на яке посилається Відповідач, не є надзвичайною і не прогнозованою обставиною. Недостатність чи відсутність коштів не можна вважати безумовними винятковими обставинами, за наявності яких виконання судового рішення можна відстрочити.

Крім того, позивач вказав, що ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб`єкт господарювання, а відповідно незадовільний фінансовий стан підприємства, неприбутковість Відповідача стосується діяльності самого Відповідача, у зв`язку з чим не може бути ризиком іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін.

Позивач також вказує, що можливе надходження коштів з державного бюджету, як компенсації за різницю в тарифі, є невизначеною обставиною та не може бути визнана такою, що неодмінно відбудеться, адже, наразі відсутня можливість визначити, коли саме означена подія відбудеться.

Апелянт послався на те, що відповідач не надав жодних доказів реальної можливості виконати це рішення суду за умови надання відстрочення виконання рішення суду. Відповідач не навів підстав та обставин, які зміняться чи настануть в майбутньому, та які дадуть йому можливість виконати це рішення суду.

На думку Позивача, наведені Відповідачем доводи у заяві про відстрочення виконання рішення суду не є доказом наявності виняткових обставин, достатніх та необхідних для відстрочення виконання рішення суду.

Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 07.08.2025 у справі №915/579/25 та прийняти нове рішення, яким відмовити Обласному комунальному підприємству «Миколаївоблтеплоенерго» у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.

До Південно-західного апеляційного господарського суду від Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 07.08.2025 про відстрочення виконання рішення по справі №915/579/25.

Відповідач вказує, що при вирішенні питання про відстрочення виконання рішення №915/579/25 суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що негайне виконання рішення може порушити господарську діяльність ОКП «Миколаївоблтеплоенерго», яка направлена на забезпечення вирішення соціально важливих питань населення або зможе призвести до банкрутства підприємства, що також не буде сприяти можливості виконання рішення у справі.

Відповідач зазначив, що ним визнається наявність обов`язку виконання рішення у даній справі та частково сплатив Позивачу заборгованість, а саме переважну більшість зобов`язань з оплати за Договором № 5691-ТКЕ(23)-22 від 01.09.2023 здійснено Відповідачем ще до звернення Позивача до суду (267 862 023,86 грн), в процесі розгляду справи ще 4 496 897,95 грн, після винесення рішення по справі повністю відшкодовано на користь Позивача судові витрати в сумі 423 920,00 грн.

Відповідач вказує, що господарські операції за Договором № 5691- ТКЕ(23)-22 від 01.09.2023 не можна віднести до категорії комерційних операцій на власний ризик в чистому вигляді. Відповідач є теплопостачальним підприємством, метою укладання відповідачем спірного договору є забезпечення потреб цивільного населення (в переважній більшості) тепловою енергією, можливість розрахунків відповідача з позивачем залежать від надходження до відповідача грошових коштів від кінцевих споживачів теплової енергії, встановлення тарифів на рівні значно нижчому за економічно-обґрунтовані, значного розміру невідшкодованої з боку Держави різниці в тарифах (більше 1 млн грн).

Відповідач також зазначив, що за період з моменту ухваленого судом першої інстанції відстрочення виконання рішення до подачі відзиву на апеляційну скаргу Позивача, відповідач продовжує виконувати зобов`язання за рішенням шляхом здійснення оплат в рахунок погашення заборгованості за договором № 5691-ТКЕ(23)-22 від 01.09.2023. Так, станом на 31.08.2025 сума заборгованості за Договором № 5691-ТКЕ(23)-22 від 01.09.2023 зменшилась до 126 188 004,90 грн (тобто погашено ще 14 082 906,65грн).

Крім того, відповідач вказав, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що у зв`язку із відстроченням виконання рішення суду, позивачу буде завдано збитки, він змушений буде понести додаткові витрати, тощо, зокрема з урахуванням того, що відповідач не відмовляється від сплати заборгованості та поступово виконує рішення суду.

Керуючись викладеним вище, відповідач просить залишити ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 07.08.2025 у справі №915/579/25 без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» без задоволення.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №915/579/25 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді Поліщук Л.В., Таран С.В. що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2025.

На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №915/579/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.08.2025 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 07.08.2025 про відстрочення виконання рішення по справі №915/579/25 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Миколаївської області невідкладно надіслати матеріали справи №915/579/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №915/579/25.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 07.08.2025 про відстрочення виконання рішення по справі №915/579/25; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 23.09.2025; призначено справу №915/579/25 до розгляду на 02.10.2025 о 11:30; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.

02.10.2025 у судовому засіданні прийняли участь представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» - адвокат Яковенко П.А. та представник Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» - адвокат Іщенко Н.С.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 10.04.2025, в якій просило суд стягнути з Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» суму основного боргу у розмірі 144 767 809,50 грн.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2025 закрито провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 4 496 897,95 грн згідно Договору №5691-ТКЕ(23)-22 постачання природного газу від 01.09.2023 - за відсутністю предмету спору.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2025 у справі №915/579/25, - позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» задоволено. Стягнуто з Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» суму основного боргу у розмірі 140 270 911,55 грн. та судовий збір у розмірі 423 920,00 грн.

Обласне комунальне підприємство «Миколаївоблтеплоенерго» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з заявою №б/н від 04.07.2025 (вх.№10071/25 від 07.07.2025), в якій просило суд відстрочити виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2025 у справі №915/579/25 до 22.06.2026.

В обґрунтування даної заяви, відповідач вказав, що він визнає наявність заборгованості за рішенням по справі №915/579/25, не відмовляється та не ухиляється від її сплати, робить все можливе для погашення заборгованості перед ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Тейдинг», але існують обставини, що не залежать від відповідача, які унеможливлюють виконання в повному обсязі рішення суду найближчим часом.

Відповідач зазначив, що ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» є основним джерелом теплопостачання в м.Миколаєві та обслуговує понад 91 тис. особових рахунків споживачів-фізичних осіб, 268 об`єктів бюджетної та соціальної сфери, до складу яких входять 34 медичних закладів, 58 закладів освіти та 43 дитячі садки. Специфіка роботи підприємства полягає в тому, що основними споживачами теплової енергії є бюджетні підприємства та населення міста, які мають постійну значну заборгованість за спожиту теплову енергію.

Відповідач також послався на те, що заборгованість споживачів перед відповідачем станом на 01.06.2025р. становить 359,1 млн. грн., з них: бюджетних установ становить 18,4 млн. грн., госпрозрахункових організацій становить 27,8 млн. грн. Найбільшу суму становить заборгованість населення 312,9 млн. грн., оскільки населення є головним споживачем теплової енергії, що виробляється ОКП «Миколаївоблтеплоенерго».

Відповідач зазначив, що єдиним джерелом для оплати заборгованості є кошти, отримані в якості оплати за спожиту теплову енергію з боку населення, бюджетних установ та госпрозрахункових підприємств.

Відповідач також вказав, що він знаходиться у скрутному фінансовому становищі. Стягнення заборгованості за судовим рішенням у повному розмірі може призвести до вкрай негативних наслідків для останнього, оскільки скрутне фінансове становище підприємства створює реальну загрозу повного зупинення виробничої діяльності, доведенням його до стану банкрутства, і як наслідок, до неспроможності виконання покладених на нього обов`язків забезпечення мешканців та підприємств, організацій та установ Миколаївської громади послугами теплопостачання, а також забезпечення нормального функціонування системи теплопостачання, що в свою чергу може спричинити надзвичайні наслідки екологічного, санітарно-епідемічного та соціального характеру для всього регіону, особливо в умовах воєнного стану. У випадку банкрутства ОКП «Миколаївоблтеплоенерго», без централізованого опалення в осінньо-зимовий період можуть залишитися важливі об`єкти інфраструктури Миколаївської територіальної громади, освітні та медичні заклади, а також державні установи та правоохоронні органи.

Відповідач зазначив, що відстрочення виконання судового рішення надасть підприємству можливість стабілізувати фінансовий стан, не допустити його банкрутства, що дозволить акумулювати грошові кошти для погашення боргу перед позивачем без значного одноразового фінансового навантаження, а позивачу - можливість реального отримання грошових коштів.

До Господарського суду Миколаївської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» надійшлі заперечення на заяву про відстрочення виконання рішення суду.

Позивач вказав, що скрутне фінансове становище не є надзвичайною і не прогнозованою обставиною. Недостатність чи відсутність коштів не можна вважати безумовними винятковими обставинами, за наявності яких виконання судового рішення можна відстрочити. Обставина, що ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» є об`єктом критичної інфраструктури та виконавцем комунальної послуги, не є такою, що істотно ускладнює виконання рішення або робить його неможливим, оскільки сам по собі факт того, що підприємство є об`єктом критичної інфраструктури, не зумовлює підстав для відстрочки виконання рішення.

Позивач зазначив, що ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» входить до групи Нафтогаз, яка є найбільшою в Україні групою компаній паливно-енергетичного комплексу, що стоїть на захисті енергонезалежності країни та слугує опорою для державного бюджету. Позивач зобов`язаний забезпечувати природним газом усю територію України. В умовах воєнного стану важливим для Компанії є забезпечення безперебійної роботи та надходження на рахунки коштів від боржників для забезпечення енергетичної безпеки на ринку природного газу.

В запереченнях також зазначено, що оскільки газ, що реалізує позивач, покладений в основу виробництва як електроенергії, так і теплової енергії, то і позивач також є заручником розрахунків своїх контрагентів, в тому числі і відповідача, а тому сторони перебувають у рівнозначному становищі.

Позивач вказав, що посилання Відповідача на мораторій, встановлений Законом України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" не змінює загального порядку виконання зобов`язання з оплати поставленого природного газу, що використовується для виробництва електричної та теплової енергії, у зв`язку з введенням в Україні мораторію на підвищення тарифів на комунальні послуги, оскільки цими Законами встановлено право відповідача на отримання певних компенсаційних відрахувань з місцевого та державного бюджетів і не встановлюється жодних правових підстав для відстрочення чи розстрочення обов`язку сплати вартості отриманого від позивача енергоносія.

Позивач зазначив, що наведені відповідачем доводи не є доказом наявності виняткових обставин, достатніх та необхідних для відстрочення виконання рішення суду в розумінні статей 73, 74, 76, 77, 331 ГПК України, та не доводять неможливість виконання рішення суду у даній справі.

Мотивувальна частина.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами, та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до приписів частин 1, 2, 3 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена (частини 4, 5 та 7 статті 331 Господарського процесуального кодексу України).

Конституційний Суд України у п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012 зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

У пункті 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року у справі №11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Таким чином, запроваджений процесуальними нормами права механізм відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду - виконання ухваленого судом рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17 травня 2005 року по справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та, що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії §1 ст.6 Конвенції.

Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції ("Іммобільяре Саффі проти Італії", заява №22774/93, §74, ЄСПЛ 1999-V).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочення виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання відстрочення виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Із підстав, умов та меж надання відстрочення виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочення без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Отже, питання щодо надання відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочення виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.01.2020р. у справі №910/1180/19 та 03.09.2020р. у справі №905/30/16.

Так, підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у визначений строк. Тобто відстрочення виконання судового рішення пов`язано з об`єктивними, непереборними - виключними обставинами, котрі ускладнюють його вчасне виконання.

При цьому, слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених відповідною статтею ГПК України, не вимагається. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, питання щодо надання відстрочки (розстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватись господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Системний аналіз норм чинного законодавства свідчить, що підставою для відстрочення, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

ГПК України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини за правилами, встановленими цим Кодексом.

Тобто, можливість відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають можливість виконання рішення.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Отже особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

На підтвердження обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі, відповідачем надано до суду наступні докази:

1) інформацію про заборгованість абонентів станом на 01.06.2025 (т.5 арк.134,135);

2) копію звіту про фінансові результати за 2024 рік (т.5 арк.136);

3) копію балансу (звіту про фінансовий стан) станом на 31.12.2024 (т.5 акр.137);

4) копію звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за І квартал 2025 року (т.5 аркю138);

5) копію балансу (звіту про фінансовий стан) станом на 31.03.2025 (т.5 акр.139);

6) інформація щодо стягнення заборгованості з населення та юридичних осіб за послуги по теплопостачанню у судовому порядку за травень та щомісячно за 2025 рік (т.5 арк.140);

7) копію Меморандуму від 30.09.2021 (т.5 арк.141-143);

8) копію рішень Виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 983 від 13.10.2021, № 565 від 25.10.2022, № 1028 від 25.10.2023, № 253 від 14.02.2024, № 1793 від 23.10.2024 (т.5 арк.144-158);

9) копії протоколів засідання територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах у Миколаївській області від 04.11.2022 № 1, від 19.12.2022 № 13, від 27.03.2023 № 16, від 10.08.2022 № 6, від 17.11.2023 № 12, від 26.03.2024 № 18, від 22.05.2024 №1, від 16.08.2024 № 4, від 20.11.2024 № 7, від 24.03.2025 № 11, від 22.05.2025 №1 (т.5 арк.158-198).

Дослідивши викладені вище докази в обґрунтування необхідності відстрочення виконання рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Позивачем на виконання умов Договору передано у власність відповідача протягом вересня 2023 квітня 2024 років природний газ на загальну суму 412 029 833,36 грн.

Згідно матеріалів справи, значна сума основного боргу, а саме 267 262 023,86 грн (64% від заявленої суми вимог) відповідачем була погашена до подання позову до суду.

В свою чергу, предметом спору у даній справі було стягнення з відповідача залишку заборгованості у розмірі 144 767 809,50 грн. Також, під час розгляду справи відповідачем було здійснено часткову сплату заборгованості у розмірі 4 496 897,95 грн.

Відповідачем були повністю відшкодовані на користь позивача судові витрати, стягнуті рішенням суду у сумі 423 920,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №31693 від 23.07.2025 (т.5 арк.221).

У даному випадку, як вірно встановив суду першої інстанції, відповідач визнає наявність обов`язку сплати позивачу заборгованості за спожитий газ згідно судового рішення в повному обсязі, не відмовляється та не ухиляється від такого виконання.

Зокрема, відповідач продовжує виконувати зобов`язання за рішенням шляхом здійснення оплат в рахунок погашення заборгованості за договором № 5691-ТКЕ(23)-22 від 01.09.2023. Так, станом на 31.08.2025 сума заборгованості за Договором № 5691-ТКЕ(23)-22 від 01.09.2023 зменшилась до 126 188 004,90 грн (тобто погашено ще 14 082 906,65 грн), що підтверджується Актом звіряння розрахунків станом на 31.08.2025, підписаним між Позивачем і Відповідачем, який додано до відзиву на апеляційну скаргу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач є об`єктом критичної інфраструктури паливно-енергетичного комплексу, основним видом діяльності якого є здійснення виробнично-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією.

Відповідно до положень ст.ст.19, 20 Закону України «Про теплопостачання» теплопостачальна організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, а споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, згідно з діючими тарифами.

Отже, відповідач зобов`язаний здійснювати постачання теплової енергії незалежно від зовнішніх факторів, тому що його господарська діяльність направлена на забезпечення життєдіяльності міста.

Колегія суддів також приймає до уваги посилання відповідача на те, що заборгованість споживачів за послуги з поставленої теплової енергії станом на 01.06.2025 становить 359,1 млн. грн., з них: бюджетних установ становить 18,4 млн. грн., госпрозрахункових організацій становить 27,8 млн. грн, а найбільшу суму становить заборгованість населення 312,9 млн. грн., оскільки населення є головним споживачем теплової енергії, що виробляється ОКП «Миколаївоблтеплоенерго».

З огляду на це, єдиним джерелом для оплати заборгованості перед позивачем є кошти, отримані відповідачем в якості оплати за спожиту теплову енергію з боку населення, бюджетних установ та госпрозрахункових підприємств.

Як вбачається з наданого відповідачем звіту про фінансові результати за 2024 рік, для ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» 2024 рік закінчився із чистим фінансовим результатом у вигляді збитку в розмірі 430928 тис. грн. (код рядка 2355) (т.5 арк.136).

Згідно звіту про фінансову результати за І квартал 2025 року, для ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» І квартал 2025 року закінчився із чистим фінансовим результатом у вигляді збитку в розмірі 183102тис. грн. (код рядка 2355) (т.5 арк.138).

Тобто зазначена вище дебіторська заборгованість призводить до негативних фінансових показників відповідача.

На переконання колегії суддів, негайне звернення стягнення грошових коштів з відповідача хоча й зможе забезпечити виконання рішення, однак негативно вплине на господарську діяльність відповідача, а також на можливість виконання ним своїх функцій, може призвести до блокування роботи відповідача, та відповідно виконання в подальшому грошових зобов`язань, зокрема і перед позивачем.

В свою чергу, як вірно зазначив суд першої інстанції, ненадання відстрочки виконання рішення у даній справі може призвести до настання негативних наслідків для споживачів теплової енергії в умовах воєнного стану.

В той же час, позивачем не надано, а наявні матеріли справи не містять доказів на підтвердження того, що у зв`язку із відстроченням виконання рішення суду позивачу буде завдано збитки або він змушений буде понести додаткові витрати.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наведені вище обставини, які склались та не залежать від волі відповідача, підтверджують відсутність у нього в даний час об`єктивної можливості виконати негайно в повному обсязі рішення суду та свідчать про винятковість цього випадку у розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України.

На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року у справі "Чижов проти України", заява N 6962/02).

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02, ухвала від 07 жовтня 2003 року).

У даному випадку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відстрочення виконання рішення суду дасть можливість боржнику належним чином розрахуватися зі стягувачем.

При чому джерелом надходження коштів, за рахунок яких відповідач зможе розрахуватися з позивачем, є погашення дебіторської заборгованості з боку споживачів послуг теплової енергії.

З огляду на викладене вище, враховуючи докази, надані боржником в їх сукупності, виходячи з принципів розумності та справедливості, беручи до уваги інтереси обох сторін, з метою реального виконання рішення суду та дотримання балансу інтересів сторін, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для частково задоволення заяви №б/н від 04.07.2025 (вх.№10071/25 від 07.07.2025) Обласного комунального підприємства Миколаївоблтеплоенерго про відстрочення виконання рішення суду від 23.06.2025 у справі №915/579/25 до 23 грудня 2025 року.

Як встановлено вище, доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Висновки апеляційного господарського суду.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування ухвали Господарського суду Миколаївської області від 07.08.2025 про відстрочення виконання рішення по справі №915/579/25 за результатами її апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржувана ухвала Господарського суду Миколаївської області від 07.08.2025 про відстрочення виконання рішення по справі №915/579/25 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 07.08.2025 про відстрочення виконання рішення по справі №915/579/25 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 07.08.2025 про відстрочення виконання рішення по справі №915/579/25 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, не підлягає оскарженню до Верховного Суду відповідно до вимог п. 24 ч. 1 ст. 255 та п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 06.10.2025.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

С.В. Таран