ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

30 вересня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/4254/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.

перевіривши матеріали апеляційної скарги; клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги та клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження Підприємства громадської організації Реал-Мрамор

на рішення Господарського суду Одеської області

від 17 грудня 2024 року (повний текст складено 27.12.2024)

у справі № 916/4254/23

за позовом Одеської міської ради

до Громадської організації Інвалідів ВОДОЛЕЙ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради

про стягнення 807 812,79 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.12.2024 у справі №916/4254/23 (суддя Пінтеліна Т.Г.) позов Одеської міської ради до Громадської організації Інвалідів ВОДОЛЕЙ про стягнення 807 812,79 грн. задоволено повністю. Стягнуто з Громадської організації Інвалідів ВОДОЛЕЙ на користь Одеської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі 807 812,79 грн. на рахунок: населений пункт - Одеська ТГ, отримувач ГУК в Одеській області /м.Одеса/, код отримувача 37607526, банк отримувача-Казначейство України (ЕАП), номер рахунку UA 0015744, код класифікації доходів бюджету 24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету "Інші надходження". Стягнуто з Громадської організації Інвалідів ВОДОЛЕЙ на користь Одеської міської ради сплачений судовий збір за подачу позову у розмірі 12 117,19 грн. на рахунок Юридичного департаменту Одеської міської ради, код 26302537, p/p UA0034995, ДКСУ м. Київ, МФО 820172.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 17.09.2025 Підприємство громадської організації Реал-Мрамор через систему Електронний суд звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2024 у справі №916/4254/23 повністю. Направити справу на новий розгляд. Стягнути з позивача судові витрати.

Разом з апеляційною скаргою апелянтом заявлене клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги та клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2024 у справі №916/4254/23.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 17.09.2025, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Савицького Я.Ф., суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.09.2025 вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Підприємства громадської організації Реал-Мрамор було відкладене до надходження витребуваних цією ж ухвалою з Господарського суду Одеської області матеріалів справи №916/4254/23 до суду апеляційної інстанції.

25.09.2025 матеріали справи №916/4254/23 надійшли до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ознайомившись з поданими матеріалами, колегія суддів зазначає, що наведена апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України за наступними підставами.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Положенням ч. 2 п. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що документи, які підтверджують сплату судового збору надаються до суду у встановленому порядку та розмірі.

Розмір та порядок оплати судового збору за подання апеляційної скарги визначено Законом України "Про судовий збір".

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір ставка судового збору за подання до господарського суду позовної вимоги майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону, за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство; заяви про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, розмір судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у справі №916/4254/23 є одна майнова вимога про стягнення 807 812,79 грн.

Апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2024 року у справі №916/4254/23 повністю.

Тобто, мова йде про оскарження судового рішення в цілому, враховуючи, що ціна позову, як зазначалось вище, становить 807 812,79 грн.

Враховуючи вищевикладене, оскаржуючи рішення місцевого господарського суду, апелянт повинен був сплатити судовий збір у розмірі 18175,79 грн. ((807 812,79 грн. * 1,5%) * 150%).

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що частиною 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Колегія суддів враховує, що апеляційна скарга подана представником скаржника через систему Електронний суд, а відтак слід застосувати коефіцієнт 0,8.

Отже, звертаючись з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2024 у справі №916/4254/23 сплаті підлягає судовий збір у розмірі 14540,63 грн. (18175,79 грн. * 0,8).

Проте, апелянтом не сплачено судовий збір у зазначеному вище розмірі.

Разом з цим, як зазначалось вище, скаржником заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, яке обгрунтовано тяжким фінансовим становищем. Крім того, апелянт зазначає, що 08.08.2025 звертався до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2025. Проте, 29.08.2025 до електронного кабінету Підприємства громадської організації Реал-Мрамор надійшла ухвала Касаційного господарського суду про відмову у відкритті касаційного провадження. При поданні касаційної скарги, Підприємство громадської організації Реал-Мрамор було сплачено судовий збір у розмірі 19387 грн. 50 коп., та, отримавши ухвалу Касаційного господарського суду, було подано заяву про повернення сплаченого судового збору. Між тим, станом на день подання апеляційної скарги, судовий збір не повернуто, відповідної ухвали Касаційним господарським судом не прийнято.

Розглянувши вказане клопотання апелянта, судова колегія зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким законом є Закон України Про судовий збір. З його преамбули вбачається, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ст. 1 цього Закону судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульовані ст. 8 Закону України Про судовий збір, норма якої є спеціальною.

Зокрема, ст. 8 Закону України Про судовий збір встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або

2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або

4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч. 1 цієї статті.

При визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.

Таким чином, єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у ст.8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторони, перелік яких наведений вище. Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, вказані умови диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Так, умови, визначені у п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 8 Закону України Про судовий збір, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо умови, визначеної у п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України Про судовий збір, то законодавець, застосувавши слово або, не визначив можливість її застосування за суб`єктом, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, а саме: лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.

При цьому, як уже зазначалось, із системного аналізу змісту норм зазначеної статті убачається, що положення п. п. 1 та 2 ч. 1 ст. 8 Закону України Про судовий збір не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України Про судовий збір можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Зазначеної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.01.2021 у справі № 940/2276/18 та Верховний Суд у постанові від 11.05.2022 у справі №912/2829/21.

У контексті наведеного судова колегія звертає увагу на те, що на підтвердження доводів щодо тяжкого фінансового становища ПГО Реал-Мрамор, апелянтом не надано жодного доказу.

Предметом цієї справи не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, враховуючи те, що ПГО Реал-Мрамор є юридичною особою, апелянт не підпадає під виключний перелік осіб, визначених у ст. 8 Закону України "Про судовий збір", на яких розповсюджуються положення щодо відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Відсутність коштів на рахунках апелянта не є підставою для відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Приймаючи до уваги що апелянт, згідно з положеннями статті 8 Закону України Про судовий збір не підпадає під категорію осіб, яким суд, враховуючи майновий стан, може своєю ухвалою за їх клопотанням відстрочити сплату судового збору, а позов не спрямований на захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю та те, що апелянтом не надано доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує своє клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, судова колегія доходить висновку, що підстави задоволення клопотання про відстрочення апелянту сплати судового збору відсутні.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні визначив, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі "Пелевін проти України" (Pelevin v Ukraine) від 20.05.2010, заява № 24402/02, § 27)).

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення у справі "Креуз проти Польщі" (Case of Kreuz v. Poland) від 19.06.2001, № 28249/95, § 60)).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Таким чином, якщо нормами процесуального законодавства передбачено вчинення стороною до подання апеляційної скарги певних дій, в тому числі щодо сплати судового збору, такі дії мають бути вчинені. Суд позбавлений права прийняти апеляційну скаргу до розгляду, а потім зобов`язувати скаржника усувати виявлені недоліки.

У статті 129 Конституції України та статті 42 Господарського процесуального кодексу України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, всіх учасників справи поставлено законом у рівні умови в частині обов`язку сплачувати судовий збір, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення чи відстрочення сплати судового збору, окрім випадків, встановлених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

За таких обставин, оскільки за суб`єктним та предметним критерієм підстави для застосування до клопотання скаржника приписів ст. 8 Закону України Про судовий збір відсутні, колегія суддів дійшла висновку про відмову скаржнику у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування заявленого клопотання апелянт посилається на те, що оскаржуючи рішення суду першої інстанції він звертався до Верховного Суду, який відмовив йому у відкритті касаційного провадження та зазначив, що з відповідною скаргою Підприємство громадської організації Реал-Мрамор повинно звертатись до суду апеляційної інстанції.

При цьому, зазначає, що ухвала суду касаційної інстанції надійшла до електронного кабінету Підприємства громадської організації Реал-Мрамор 29.08.2025. Апелянта вважає, що саме з цієї дати (дата отримання ухвали Касаційного господарського суду про відмову у відкритті провадження) має обраховуватися строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2024 у справі №916/4254/23.

Таким чином, на думку апелянта, останнім днем звернення до Південно-західного апеляційного господарського суду є 18.09.2025.

Проте, судова колегія зазначає, що така позиція Підприємства громадської організації Реал-Мрамор є виключно суб`єктивним розумінням положень Господарського процесуального кодексу України, яке є помилковим.

Так, відповідно до ст. 254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Тобто, Господарським процесуальним кодексом України чітко визначено, що у разі, коли особа не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, то така особа має звернутись зі скаргою на рішення суду першої інстанції до відповідного апеляційного господарського суду, з урахуванням положень ст. 253 Господарського процесуального кодексу України, частиною 1 якої зазначаено, що судом апеляційної інстанції у господарських справах є апеляційний господарський суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного господарського суду) знаходиться місцевий господарський суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Разом з цим, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 261 цього Кодексу.

Водночас, за положеннями ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судовою колегією встановлено, що до суду касаційної інстанції Підприємство громадської організації Реал-Мрамор звернулось 11.08.2025 року, що свідчить про те, що станом на вказану дату апелянт вже був обізнаний з оскаржуваним судовим рішенням.

Поряд з цим, звернення останього до суду іншої інстанції, ніж апеляційна, не є виключною обставиною на поновлення строку на апеляційне оскарження вищезазначеного рішення Господарського суду Одеської області.

Апеляційна колегія зазначає, що клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Судова колегія зазначає, щоповажними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій.

Поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яке він використовує виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 256 Господарського процесуального кодексу України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, проаналізувавши доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення та враховуючи вищевикладені положення законодавства, судова колегія зазначає, що апелянтом не наведено обставин, які можуть бути віднесені судом до особливих чи непереборних обставин, що зумовили пропуск строку встановленого на апеляційне оскарження.

З огляду на викладене, обставини, наведені в обґрунтування клопотання про поновлення процесуального строку, не можуть об`єктивно свідчити про неможливість своєчасного звернення з апеляційною скаргою та залежали виключно від волевиявлення апелянта, а тому, судова колегія приходить до висновку, що підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2024 у справі №916/4254/23, вказані заявником, не можуть бути визнані поважними.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідно до положень ст. 260 Господарського процесуального кодексу України наявні підстави для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для сплати судового збору за апеляційний перегляд оскаржуваного рішення та подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску цього строку та надання доказів, які підтверджують неможливість звернення до суду апеляційної інстанції у передбачені законодавством строки.

Крім того, апеляційна колегія вважає за доцільне роз`яснити апелянту, що згідно з ч. 4 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому п. 4 ч. 1 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України.

Також суд звертає увагу скаржника на те, що у відповідності до приписів ч.6 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,-

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні клопотання Підприємства громадської організації Реал-Мрамор про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

2. Апеляційну скаргу Підприємства громадської організації Реал-Мрамор на рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2024 у справі №916/4254/23 залишити без руху.

3. Встановити Підприємству громадської організації Реал-Мрамор строк для усунення недоліків, виявлених при поданні апеляційної скарги, шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі та надати обґрунтування інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2024 у справі №916/4254/23, ніж ті, що зазначені в апеляційній скарзі, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

4. Роз`яснити Підприємству громадської організації Реал-Мрамор, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 ГПК України та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Я.Ф. Савицький