РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2025Справа № 910/7542/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інспецпром" м. Чернігова

до Фізичної особи-підприємця Коваленко Світлани Миколаївни м. Києва

про розірвання договору, стягнення попередньої оплати, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 751102,02 грн.,

Суддя Паламар П.І.

Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Інспецпром" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що всупереч умов укладеного між ним і відповідачем договору купівлі-продажу обладнання № 1190/03 від 25 липня 2024 р. відповідач після одержання попередньої оплати в установлений договором строк не передав йому товар вартістю 600000 грн.

10 квітня 2025 р. він відмовився від договору з відповідачем та заявив тому вимогу про повернення 600000 грн. попередньої оплати.

Посилаючись на те, що відповідач прийняте зобов`язання у передбачений договором строк не виконав, одержані кошти не повернув, позивач на підставі ст.ст. 651, 653, 693 ЦК України просив задовольнити позов, розірвати вищевказаний договір та стягнути з відповідача на свою користь 600000 грн. попередньої оплати, 46397,91 грн. борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, 10504,11 грн. три проценти річних з простроченої суми, 94200 грн. пені, а також понесені ним по справі судові витрати, у т.ч. 35000 грн. по оплаті послуг адвоката.

Також відповідно до вимог ч. 10 ст. 238 ГПК України просив зазначити в рішенні про нарахування трьох процентів річних з простроченої суми, збитків внаслідок інфляції за час прострочення до моменту виконання такого рішення відповідачем.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, пояснив про сплату ним заявленої до стягнення суми основного боргу у розмірі 600000 грн. Вказував на неможливість виконання зобов`язання у передбачені договором строки, оскільки замовлений позивачем станок для різки не є серійним обладнанням, а виготовлявся на ексклюзивне замовлення. Крім того, перешкодою для вчасного виготовлення обладнання були відключення світла.

Також зазначав про не співмірність заявлених позивачем витрат по оплаті допомоги адвоката із обсягом наданих послуг, складністю справи та характером спору.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі в частині вимог про стягнення 600000 грн. боргу слід закрити, позов в іншій частині підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 25 липня 2024 р. між сторонами по справі укладено договір купівлі-продажу обладнання № 1190/07, згідно з яким відповідач зобов`язався передати позивачу обладнання лазерний станок для різки LaserBot-2200 300 Вт вартістю 600000 грн., а останній - прийняти та оплатити його вартість на умовах попередньої оплати.

Згідно Додатку № 1 до договору оплата за майно здійснюється покупцем наступним чином: 60% - оплата протягом 5 банківських днів з дня підписання договору; 20% - оплата протягом 5 банківських днів з моменту повідомлення покупця про готовність устаткування до відвантаження; 20% - оплата протягом 3 банківських днів після проведення пуско-налагоджувальних робіт.

Строк дії договору відповідно до умов п. 9.1 договору набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Вказані обставини підтверджуються наявною у матеріалах справи копією вищевказаного договору.

Поясненнями позивача викладеними у позовній заяві, наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення № 69460 від 26 серпня 2024 р. стверджується факт здійснення позивачем на рахунок відповідача попередньої оплати за договором у розмірі 600000 грн.

Згідно п. 3.1. договору продавець зобов`язаний передати покупцю майно протягом 60 робочих днів з моменту внесення передоплати згідно порядку вказаному в Додатку № 1.

Таким, чином, обумовлений спірним договором товар повинен був переданий відповідачем позивачу не пізніше 7 жовтня 2024 р.

Доказів передачі товару за договором на суму попередньої оплати в установлений строк суду не надано.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 612 ЦК України якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

З матеріалів справи слідує, що листом № 217 від 10 квітня 2025 р. позивач відмовився від договору з відповідачем з 9 квітня 2025 р. та заявив тому вимогу про повернення 600000 грн. попередньої оплати.

Згідно з ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Враховуючи викладене укладений між сторонами у справі договір купівлі-продажу обладнання № 1190/03 від 25 липня 2024 р. є розірваним з 10 квітня 2025 р.

Доводи позивача про розірвання договору з 9 квітня 2025 р. є необґрунтованими, оскільки договір не може бути розірваний раніше вчиненого повідомлення про його розірвання.

За встановлених обставин розірвання спірного договору до часу звернення позивача в суд з указаним позовом, у задоволенні позову про розірвання того ж договору відповідно до вимог ст.ст. 15, 16, 651 ЦК України слід відмовити.

Враховуючи, що спірний договір між сторонами розірвано, то сплачені в якості попередньої оплати за договором кошти у розмірі 600000 грн. одержані відповідачем безпідставно.

Поясненнями позивача, викладеними у письмовій заяві від 6 серпня 2025 р., поясненнями відповідача, викладеними у клопотанні від 5 серпня 2025 р., наявною у матеріалах справи платіжною інструкцією № 1544 від 1 серпня 2025 р. стверджується факт повернення відповідачем позивачу 600000 грн. після звернення позивача в суд з цим позовом.

Оскільки заявлена до стягнення сума боргу у розмірі 600000 грн. відповідачем сплачена після звернення позивача в суд з указаним позовом, предмет спору в цій частині між сторонами відсутній, то провадження у справі в частині вимог про стягнення 600000 грн. боргу відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України підлягає закриттю.

Поданий позивачем розрахунок сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та встановлених обставинах. Тому суд оцінює його критично.

За поданим розрахунком позивач нараховував проценти відповідно до ст. 536 ЦК України, проте за змістом договору купівлі-продажу обладнання № 1190/03 від 25 липня 2024 р. такої умови сторони не передбачили.

Вимоги про стягнення на підставі ст. 625 ЦК України збитків внаслідок інфляції за час прострочення та трьох процентів річних з простроченої суми підлягають частковому задоволенню з урахуванням фактичного періоду прострочення, а саме після 10 квітня 2025 р. (час розірвання договору) до 4 червня 2025 р. (час звернення до суду з позовом).

За таких обставин з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 625 ЦК України підлягають стягненню 12054,60 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення та 2761,64 грн. три проценти річних з простроченої суми.

Доводи відповідача про неможливість виконання зобов`язання у передбачені договором строки, оскільки замовлений позивачем станок не є серійним обладнанням, а виготовлявся на ексклюзивне замовлення, є безпідставними, оскільки суперечать змісту договору купівлі-продажу обладнання № 1190/03 від 25 липня 2024 р., за яким відповідач прийняв обов`язок передати у власність позивача наявний товар, а не прийняв від позивача завдання з виготовлення нової речі.

З урахуванням обставини даної справи, суд вважає, що вирішення питання щодо стягнення трьох процентів річних з простроченої суми, збитків внаслідок інфляції за час прострочення права, на які може виникнути у позивачці у майбутньому, повинно віршуватися в окремому судовому провадженні із застосуванням норм законодавства, діючих на час виникнення порушеного права.

Переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, суд має зважено підходити до вибору процесуальних засобів, щоб це не призвело до порушення основоположних засад господарського судочинства та не призводило до порушення прав гарантованих Конституцією та законами України.

При застосуванні положень ч. 10 ст. 238 ГПК України, суд вважає за необхідне враховувати дії стягувача та боржника на час виникнення порушеного права, а не заздалегідь.

Тому суд не вважає за необхідне відповідно до вимог ч. 10 ст. 238 ГПК України зазначати в рішенні про нарахування трьох процентів річних, збитків внаслідок інфляції за час прострочення до моменту виконання рішення.

Згідно п. 4.3. договору за затримку строку передачі покупцю майна на продавця покладається штраф в розмірі 0,1% від вартості майна за кожний робочий день прострочення передачі майна, але не більше 20% від загальної вартості майна.

Виходячи з наведеного внаслідок прострочення передачі відповідачем позивачу майна за договором позивач набув права вимагати від того сплати належного відповідно до умов п. 4.3. договору 94200 грн. штрафу.

При цьому, з урахуванням встановлених судом обставин щодо ступеня виконання зобов`язання, характеру вчиненого правопорушення, відсутності доказів понесення позивачем збитків внаслідок порушення відповідачем строків передачі товару, а також того, щоб сума штрафних санкцій становила джерела безпідставного збагачення кредитора, суд відповідно до вимог ст. 233 ГК України, ст. 616 ЦК України вважає можливим зменшити розмір належного з відповідача на користь позивача штрафу до 40000 грн.

Враховуючи характер спору, що виник з виконання договору купівлі-продажу, сталість регулювання відносин та судової практики у цій сфері протягом значного періоду часу, обсяг та складність наданих через це позивачу по справі послуг адвоката, суд вважає, що витрати по їх оплаті підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в розмірі 30000 грн.

Оскільки провадження у справі в частині вимог про стягнення 600000 грн. закрито, в іншій частині позов задоволено частково, понесені по справі судові витрати, стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру правомірно заявлених та задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

провадження у справі № 910/7542/25 в частині вимог про стягнення 600000 грн. боргу закрити.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інспецпром" м. Чернігова в іншій частині задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Коваленко Світлани Миколаївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інспецпром" (15561, Чернігівська область, Чернігівський район, с. Шестовиця, вул. Перемоги, 40, код 39791716) 12054,60 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 2761,64 грн. три проценти річних з простроченої суми, 40000 грн. штрафу, 9822,24 грн. витрат по оплаті судового збору, 30000 грн. витрат по оплаті послуг адвоката.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар