ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2025 р. Справа №907/907/24

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді МАТУЩАКА О.І.

суддів СКРИПЧУК О.С.

КРАВЧУК Н.М.

без виклику сторін.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бобели Михайла Михайловича (вх.ЗАГС №01-05/907/25 від 27.03.2025)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.02.2025 (повне рішення 06.03.2025, суддя Мірошниченко Д.Є. )

у справі № 907/907/24

за позовом Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", м.Київ

до відповідача Фізичної особи-підприємця Бобели Михайла Михайловича, с. Верхній Коропець Мукачівського району Закарпатської області

про стягнення 365 400, 03 грн

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до ФОП Бобели Михайла Михайловича про стягнення заборгованості за кредитним договором «Кредит «всеБІЗНЕС» № від 19.07.2023 у розмірі 365 400,03 грн, з яких: 312 500,03 грн за сумою кредиту (тіло), включаючи прострочену заборгованість за сумою кредиту в розмірі 124 999,98 грн та строкову заборгованість за сумою кредиту в розмірі 187 500,05 грн, та 52 900,00 грн простроченої заборгованості за комісією в порушення умов договору.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 12.02.2025 позов задоволено. Стягнено з ФОП Бобели М.М. на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в розмірі 365 400,03 грн, з яких: 312 500,03 грн за сумою кредиту (тіло), включаючи прострочену заборгованість за сумою кредиту в розмірі 124 999,98 грн, строкову заборгованість за сумою кредиту в розмірі 187 500,05 грн та 52 900,00 грн простроченої заборгованості за комісією, а також 4 384,80 грн на відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення суду мотивоване неналежним виконанням умов кредитного договору в частині повного повернення кредитних коштів та оплати комісії за їх користування.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

ФОП Бобела М.М. подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник покликається на те, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи та поданим документам, оскільки ним було погашено заборгованість на суму 269 599, 97 грн, а не 239 766, 64 грн, як зазначено позивачем. На підтвердження своїх доводів апелянт долучив до апеляційної скарги копію витягу з виписки по списанню коштів з рахунку НОМЕР_1 , а також копію платіжної інструкції №7 від 22.08.2023.

Відзиву на апеляційну скаргу, а також інших клопотань та заяв в порядку ст. 207 Господарського процесуального кодексу України сторонами подано не було.

Апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини практика Європейського суду з прав людини застосовується українськими судами як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття розумний строк вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі Броуган та інші проти Сполученого Королівства).

Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення Бараона проти Португалії, 1987 рік, Хосце проти Нідерландів, 1998 рік; Бухкольц проти Німеччини, 1981 рік; Бочан проти України, 2007 рік).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Фактичні обставини справи.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ФОП Бобелою М.М. укладено кредитний договір «Кредит «всеБІЗНЕС» № від 19.07.2023, згідно якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені договором та типовими умовами.

Відповідно до п.п. 1.1.1.-1.1.4.4 вищезазначеного кредитного договору встановлено:

- сума кредиту 500 000,00 грн;

- строк кредитування до 19.07.2025 включно;

- комісійна винагорода за надання кредиту тариф комісійної винагороди 1 %. Комісійна винагорода розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди на суму кредиту. Комісійна винагорода сплачується одноразово за рахунок кредитних коштів відповідно до пункту 6.3.1 типових умов;

- комісійна винагорода за обслуговування кредиту - тариф комісійної винагороди - 1,8% за один місяць користування кредитом. Комісійна винагорода розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди на суму кредиту відповідно до пункту 6.3.2 типових умов та сплачується щомісячно згідно з графіком платежів, наведеним у пункті 1.4 договору;

- процентна ставка за користування кредитом - 0,00001 % річних. Проценти нараховуються відповідно до пункту 6.2 типових умов та сплачуються за графіком платежів, наведеним у пункті 1.4 договору;

- процентна ставка на прострочену суму кредиту - 0,00001 % річних. Проценти нараховуються відповідно до пункту 6.2 типових умов.

Згідно п.п. 1.1.7-1.1.9 цього ж договору перебачено такі умови.

- Цільове використання кредиту - на придбання основних засобів та/або поповнення оборотного капіталу в межах видів діяльності позичальника, на здійснення яких позичальник має право відповідно до законодавства України і кредитування яких не заборонено законодавством України та договором, а також на сплату комісійної винагороди, передбаченої пунктом 1.1.4.1 договору (у разі наявності такої комісійної винагороди) в сумі, що визначається згідно з пунктом 1.1.4.1 договору.

- Типові умови кредитування в рамках кредитного договору «Кредит «всеБІЗНЕС», укладеного в системі інтернет-банкінг ПУМБ DIGITAL BUSINESS АТ «Перший Український Міжнародний Банк», розміщуються на інтернет-сайті банка (за електронною адресою: https://www.pumb.ua/) та є невід`ємною частиною договору);

- штраф у разі порушення позичальником строку оплати суми платежу за кредитом на строк 5 (п`ять) календарних днів і більше позичальник зобов`язаний на шостий календарний день з дня настання строку оплати відповідної суми платежу за кредитом сплатити на користь банку штраф у розмірі 5 (п`ять) відсотків від розміру несплаченої суми платежу за кредитом, за умови, що розмір несплаченої суми платежу за кредитом становить на шостий календарний день з дати настання строку її оплати не менше 1 000,00 (однієї тисячі) гривень. Штраф сплачується за кожне таке порушення.

Пунктами 1.4, 1.5, 5.1-5.5 договору сторони узгодили також таке.

- Графік повернення кредиту та плату за кредит, шляхом щомісячного перерахування позичальником на користь банку безготівкових грошових коштів в сумі 29 833,33 грн, що в свою чергу складається з платежу за основною сумою кредиту 20 833,33 грн та комісійної винагороди за обслуговування кредиту 9 000,00 грн (з 19.08.2023 по 19.07.2025).

- Цей договір складається з даного документа та типових умов. З моменту укладення договору типові умови стають його невід`ємною частиною. Банк має право в будь-який час вносити зміни до типових умов, повідомляючи про це позичальника як передбачено типовими умовами. Підписанням договору позичальник підтверджує своє ознайомлення та повну, безумовну і остаточну згоду з договором та типовими умовами, умови договору та типових умов позичальнику відомі та зрозумілі. Укладаючи договір, позичальник приймає на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених типовими умовами стосовно позичальника, рівно як і банк бере на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених типовими умовами стосовно банку. У всіх випадках, не передбачених договором, сторони керуються положеннями типових умов та законодавством. У разі наявності будь-яких протиріч та/або невідповідностей між типовими умовами та положеннями договору, такі положення договору мають пріоритет.

- Договір укладається сторонами у формі електронного документа за допомогою системи «інтернет-банкінг». Договір є оригіналом електронного документу після його підписання сторонами шляхом накладення КЕП уповноваженого представника банку та КЕП/УЕП позичальника (тип підпису - на розсуд позичальника).

- Договір набуває чинності з моменту його підписання банком та позичальником шляхом накладення КЕП/УЕП позичальника (тип підпису - на розсуд позичальника) та КЕП уповноваженого представника банку (з моменту накладення останнього електронного підпису) та діє до моменту виконання сторонами взятих на себе зобов`язань згідно договору в повному обсязі (пункт 5.4 кредитного договору).

- Позичальник до підписання цього договору ознайомився з типовими умовами, завантаживши їх за посиланням, що доступне під час укладення договору в кабінеті Digital, сторони домовились, що розміщення типових умов за посиланням в Кабінеті Digital є належним способом надання типових умов позичальнику. Датою надання типових умов позичальнику та датою приєднання позичальника до типових умов є дата підписання договору позичальником. Після підписання договору зі свого боку банк направляє позичальнику підписаний обома сторонами договір на адресу електронної пошти позичальника, зазначену в реквізитах договору.

Як підтверджується матеріалами справи, сторони уклали та підписали договір в електронному вигляді, що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 25.10.2024, відповідно до якого кредитний договір підписано ФОП Бобелою М.М. та Харковець В.В. - начальник управління банку 19.07.2023 о 10:35:53 та о 10:35:54 відповідно з використанням кваліфікованих електронних цифрових підписів.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, на виконання умов договору банком надано кредит позичальнику відповідно до платіжної інструкції № TR.69672342.51084.29514 від 19.07.2023 (призначення платежу: зарахування на поточний рахунок кредитних коштів за договором № від 19.07.2023 за позикою ФОП Бобела М.М.) на суму 495 000,00 грн та кредитні кошти на сплату комісії за надання кредиту, що підтверджується платіжною інструкцією №TR.69672342.51083.29514 на суму 5 000,00 грн з призначенням платежу: оплата комісії за рахунок кредитних коштів за договором № від 19.07.2023 за позикою ФОП Бобели М.М.

Факт надання кредиту підтверджується випискою з особового рахунку ФОП Бобели М.М. за період 17.07.2023 23.10.2024.

Натомість, відповідач своїх зобов`язань належним чином не виконав, а саме - з 19.05.2024 оплату кредитної заборгованості не здійснював.

Згідно поданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача перед банком станом на 23.10.2024, така заборгованість становить 365 400,00 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 124 999,98 грн, прострочена заборгованість за комісією 52 900,00 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту 187 500,05 грн.

З огляду на вказане, банк скористався правом вимоги на дострокове повернення суми кредиту відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та направив відповідачу вимогу № 5370 від 01.08.2024 щодо негайного погашення простроченої заборгованості згідно з графіком погашення платежів за кредитним договором № від 19.07.2023 в сумі 88 399, 99 грн та повідомлення про додаткове пред`явлення до сплати остаточної суми процентів по факту погашення кредиту в повному обсязі.

Однак, вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та виконання, що і зумовило звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Оцінка суду.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 вказаного Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства, місцевим господарським судом правомірно встановлено, що між сторонами у справі укладено кредитний договір за допомогою системи «Інтернет банкінг» шляхом укладення в електронному вигляді та підписання електронним цифровим підписом.

Колегія суддів також враховує, що відповідачем в апеляційній скарзі факт укладення кредитного договору не оспорюється.

Згідно ч. 1 ст. 638, ст. 528 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ст.1049, ч.2 ст.1050 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Здійснивши перерахунок заборгованості відповідача перед позивачем, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість поданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача перед банком станом на 23.10.2024, яка складає 365 400,00 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 124 999,98 грн, прострочена заборгованість за комісією 52 900,00 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту 187 500,05 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що матеріали справи містять докази отримання відповідачем кредитних коштів від позивача, порушення відповідачем умов кредитного договору в частині повернення тіла кредиту і сплати комісійної винагороди за передбаченим договором графіком, а також передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України право позивача вимагати дострокового повернення кредитних коштів у зв`язку з порушенням умов кредитного договору.

Щодо покликань скаржника на те, що судом першої інстанції не враховано здійсненої оплати кредитної заборгованості у розмірі 29 833, 33 грн, що підтверджується копією виписки з рахунку апелянта, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

За змістом ч. 4 та 8 ст. 80 ГПК України, яка врегульовує загальний порядок подання доказів, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що на залежали від неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Наведені положення ГПК України пов`язують вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів з одночасним виконанням критеріїв: «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи». При цьому тягар доведення зазначених обставин покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою) про долучення доказів (подібні висновки викладені, зокрема, в постановах Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 909/722/14, від 01.07.2021 у справі №46/603).

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен письмо обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Відповідач в апеляційній скарзі всупереч вимог вищезазначених норм законодавства взагалі не заявляв клопотання про долучення додаткових доказів, не обґрунтовував наявності виняткового випадку неподання зазначених доказів у встановлений строк, як і не доводив неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від відповідача. Апелянт лише зазначає про неправомірність висновку суду першої інстанції, оскільки судом не враховано часткову оплату кредитної заборгованості.

Однак, це не є вмотивованим клопотанням про долучення таких доказів до справи в суді апеляційної інстанції в розумінні норм ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, оскільки забезпечення своєчасного здійснення процесуальних прав покладається на саму сторону.

Таким чином, відповідач не дотримався чітко встановленого процесуальним законодавством порядку подання додаткових доказів в суді апеляційної інстанції, а отже не вчинив відповідної процесуальної дії, що, як наслідок, виключає вчинення судом апеляційної інстанції процесуальних дій щодо долучення та надання оцінки додатковим доказам.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 270, 275 , 276, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бобели Михайла Михайловича на рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.02.2025 у справі № 907/907/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.02.2025 у справі №907/907/25 залишити без змін.

3. Матеріали справи №907/907/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.І. МАТУЩАК

Судді Н.М. КРАВЧУК

О.С. СКРИПЧУК