ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" вересня 2025 р. Справа №924/640/25

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В., за участю секретаря судового засідання Люкової Л.С., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Променерготек"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Атоммонтажсервіс"

про стягнення 5177650,22 грн

за участю представників сторін

позивача: Сидоренко В.В. згідно з ордером від 02.06.2025

відповідача: Бурець А.Я. згідно з ордером від 18.07.2025

Рішення ухвалюється 22.09.2025, оскільки в судовому засіданні 27.08.2025 оголошувалась перерва.

В засіданні оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

встановив: товариство з обмеженою відповідальністю "Променерготек" звернулось до Господарського суду Хмельницької області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Атоммонтажсервіс" 5177650,22 грн, з яких: 4278875,20 грн основного боргу, 716952,13 грн інфляційних втрат, 181822,89 грн 3% річних.

Ухвалою суду від 30.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі для її розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 23.07.2025, яке відкладалось на 20.08.2025.

Ухвалою суду від 20.08.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 27.08.2025, в якому було оголошено перерву до 22.09.2025

Позивач в обґрунтування позову зазначив, що на виконання умов договору поставки №23-1304 від 14.02.2022 ним було здійснено поставку товару на загальну суму 9278875,20 грн, однак відповідач лише частково оплатив отриманий товар у сумі 5000000,00 грн, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 4278875,20 грн. Водночас, у зв`язку із порушенням відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати товару, позивач просить суд стягнути з відповідача також 716952,13 грн інфляційних втрат, 181822,89 грн 3% річних. Як на правові підстави позову посилається на положення ст.ст. 11, 509, 525, 526, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 265 Господарського кодексу України.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (від 23.07.2025) проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі. Відповідач підтверджує існування заборгованості перед позивачем в розмірі 4278875,20 грн, водночас звертає увагу, що виробником отриманої від позивача продукції є ПрАТ "Діелектричні кабельні системи України", у складі кінцевих бенефіціарних власників якого значиться громадяни рф - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Повідомляє, що отримавши вказану інформацію, а також дізнавшись про наявність кримінального провадження за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 110-2 КК України щодо ПрАТ "Діелектричні кабельні системи України", звернувся з листом від 18.06.2025 до позивача з проханням надати підтвердження того, що поставлений товар не є таким, що походить з території, яка перебуває під юрисдикцією держави-агресора, або ж не виготовлений підприємствами, часткою власності у яких володіють фізичні або юридичні особи - резиденти держави-агресора. Однак позивач відповіді на вказаний лист не надав, натомість подав позов про стягнення боргу.

В поясненнях на відзив (від 14.08.2025) позивач заперечив проти позиції відповідача викладеної у відзиві, зауваживши, що договір поставки №23-1304 від 14.02.2022 укладений між позивачем та відповідачем є двостороннім, у зв`язку з чим приватне акціонерне товариство "Діелектричні кабельні системи України" не є його стороною та, відповідно, у відповідача відсутні права та обов`язки передбачені даним договором перед вказаним ПрАТ. Водночас звертає увагу, що відповідно до умов договору приймання продукції здійснюється відповідачем за умови проходження нею вхідного контролю, на момент якого відповідач був обізнаний, що виробником товару є ПрАТ "Діелектричні кабельні системи України", так як дана інформація зазначена в сертифікатах якості на товар, сертифікатах походження товару, технічних умовах, які були передані відповідачу в момент поставки товару. Окрім того, наголошує на здійсненні відповідачем часткової оплати поставленого товару.

Відповідач у запереченнях на пояснення позивача (від 25.08.2025) повторно наголосив на визнані розміру існуючої заборгованості та неможливості здійснення розрахунку, оскільки виробником поставленого товару є підприємство, кінцевими бенефіціарами якого є громадяни рф. Відповідач погоджується з висновком позивача щодо відсутності взаємних прав та обов`язків за договором між ПрАТ "Діелектричні кабельні системи України" та ТОВ "Атоммонтажсервіс", однак звертає увагу на наявність у чинному законодавстві низки обмежувальних норм та заходів, у зв`язку з якими до відповідача може бути застосовано негативні наслідки. Також, відповідач не заперечує проти того, що йому було відомо яке підприємство є виробником товару, але вказує на застосування до виробника кримінально-процесуальних заходів з липня 2023 року. Окремо звертає увагу на відсутності доказів, які б підтверджували, що позивач є власником поставленого товару, а не комісіонером чи консигнатором. Водночас відповідач наголошує на тому, що він не відмовляється від виконання зобов`язань за договором, а тимчасово призупинив виконання в силу обставин, які від нього не залежать. Відповідач заперечує твердження позивача про прострочення виконання зобов`язання, а також вважає позовні вимоги про стягнення інфляційних та 3% річних необґрунтованими та безпідставними, тому що договір поставки №23-1304 не містить терміну або ж строку для внесення покупцем оплати за товар.

Позивач у додаткових поясненнях (від 09.09.2025) стверджує, що товар, який поставлявся відповідачу відповідно до договору поставки №23-1304, належав позивачу на праві власності, що виникло на підставі договору поставки №219-02/2022 від 12.04.2025, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Променерготек" та ПрАТ "Діелектричні кабельні системи України".

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з підстав наведених у позові, поясненнях.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію викладену у відзиві на позов, запереченнях .

Розглядом матеріалів справи встановлено:

14.02.2022 між товариством з обмеженою відповідальністю "Променерготек", як постачальником, та товариством з обмеженою відповідальністю "Атоммонтажсервіс", як покупцем, було укладено договір поставки №23-1304 (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставляти покупцеві товарно-матеріальні цінності у порядку та строки, встановлені даним договором, а покупець прийняти та оплатити товар в асортименті, кількості та за цінами, викладеними у рахунках-фактурах, які є невід`ємними його частинами.

Відповідно до п. 1.2 договору предметом поставки за цим договором є товари, зазначені у рахунках, які є додатками та невід`ємними частинами даного договору, підписаними постачальником та покупцем.

Згідно з п. 2.2 Договору, сума договору складається із сум, вказаних в усіх рахунках, які є додатками до даного договору та невід`ємними його частинами.

Оплата за товар здійснюється покупцем згідно рахунків, які є невід`ємними частинами даного договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п. 2.3 договору).

Умови оплати зазначені у рахунках, які є невід`ємними частинами даного договору (п. 2.4 договору).

В пункті 3.2 договору закріплено, що постачання здійснюється на умовах: СРТ м. Нетішин, Хмельницька область (Інкотермс-2020), або на інших умовах, за згодою сторін (з обов`язковим зазначенням про це у рахунках, які є невід`ємними частинами даного договору).

Товар вважається поставленим постачальником і прийнятим покупцем з моменту підписання уповноваженими представниками сторін видаткових накладних (п. 3.3 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору, передача постачальником товару покупцеві здійснюється за видатковими накладними, що надаються покупцеві.

Пунктом 4.3 договору визначено, що приймання продукції здійснюється покупцем за умови проходження нею вхідного контролю на об`єкті замовника - ВП ХАЕС ДП НАЕК "Енергоатом" у відповідності до супровідних документів, які надає постачальник при відвантаженні продукції: сертифікат якості (копія, завірена постачальником); сертифікат походження товару (копія, завірена постачальником); технічні умови ТУ У 25.9-4:2017 (копія, завірена постачальником); рахунок-фактура (в електронному вигляді), в одному примірнику протягом 10 календарних днів з дати оформлення рахунка-фактури; накладна на продукцію (в електронному вигляді), оригінал - в двох примірниках протягом 10 календарних днів з дати оформлення накладної.

Постачальник надає покупцеві податкові накладні, що складені в електронній формі за формою визначеною чинною редакцією наказу Мінфіну, з дотримання умов щодо їх реєстрації в порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, і зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ (п. 4.4 договору).

Відповідно до п. 6.1 договору у разі неналежного виконання або невиконання сторонами зобов?язань за даним договором, сторони несуть відповідальність відповідно до договору та згідно чинного законодавства України.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2023 року (п. 9.1 договору).

Додаткові угоди та усі додатки до даного договору є його невід`ємною його частиною і мають юридичну силу за умови укладення їх у письмовій формі, підписання їх повноважними особами обох сторін і скріплення печатками сторін (п. 10.1 договору).

Договір містить підписи представників сторін та скріплений відтисками печаток.

Позивачем на виконання умов договору відповідно до видаткових накладних: №ПРД-000041 від 15.04.2022 на суму 2168272,42 грн, №ПРД-000047 від 15.04.2022 на суму 29832,00 грн, №ПРД-000064 від 06.05.2022 на суму 7074758,71 грн, №ПРД-000066 від 06.05.2022 на суму 6012,07 грн поставлено товар на загальну суму 9278875,20 грн та виставлено рахунки на оплату :№ПР-0000144 від 18.04.2022 на суму 2198104,42 грн, №ПР-0000275 від 04.05.2022 на суму 6012,07 грн, №ПР-0000307 від 06.05.2022 на суму 7074758,71 грн всього на загальну суму 9278875,20 грн.

ТОВ "Променерготек" у зв`язку з постачанням товару ТОВ "Атоммонтажсервіс" в ЄРПН було зареєстровано податкові накладні №92 від 15.04.2022 на суму 2168272,42 грн, №93 від 15.04.2022 на суму 29832,00 грн, №133 від 06.05.2022 на суму 6012,07 грн, №134 від 06.04.2022 на суму 7074758,71 грн.

Відповідач на виконання умов договору сплатив позивачеві 5000000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №7850 від 28.12.2022 на суму 1000000,00 грн, №8038 від 30.01.2023 на суму 1000000,00 грн, №8120 від 08.02.2023 на суму 1795883,51 грн, №8121 від 08.02.2023 на суму 198104,42 грн, №8122 від 08.02.2023 на суму 6012,07 грн, №8232 від 22.02.2023 на суму 1000000,00 грн.

Позивач звернувся до відповідача із вимогою про погашення заборгованості №4/06 від 04.06.2025, у якій просив протягом 7 днів з моменту отримання даної вимоги сплатити суму боргу у розмірі 4278875,20 грн.

У відповідь ТОВ "Атоммонтажсервіс" листом від 18.06.2025 повідомило про визнання існуючої заборгованості в розмірі 4278875,20 грн, водночас, просило надати підтвердження того, що поставлений товар не є таким, що походить з території, яка перебуває під юрисдикцією держави-агресора, або ж не виготовлена підприємствами, часткою власності у яких володіють фізичні або юридичні особи - резиденти держави-агресора.

Матеріали справи містять сертифікати відповідності, паспорти якості та технічні умови, з яких слідує, що виробником поставленої на виконання умов договору продукції є приватне акціонерне товариство "Діелектричні кабельні системи України".

Також до матеріалів справи долучено ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 31.07.2023 у справі №757/32470/23-к, якою накладено арешт на частки, які становлять собою 100% статутного капіталу ПрАТ "Діелектричні кабельні системи України" (), яке зареєстроване за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, буд. 26-Ж, офіс 43, бенефіціарами ПрАТ "ДКС України" є: громадянин України, який володіє 25% (прямий вирішальний вплив) та компанія нерезидент "ADVENTUS INTERNATIONAL S.R.L." (ТОВ "Адвентус Інтернешнл С.Р.Л.", Італійська республіка, адреса: Італія, 00134, м. Рим), яка володіє 75%, із накладенням заборони: на внесення змін до статуту ПрАТ "Діелектричні кабельні системи України", в частині зміни розміру та/або перерозподілу часток статутного капіталу вказаного товариства, а також накладенням заборони державним реєстраторам будь-яких органів, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функції державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проводити реєстраційні дії відносно ПрАТ "Діелектричні кабельні системи України" щодо здійснення дій направлених на ліквідацію чи реорганізацію юридичної особи, зміни відомостей про власників часток у розмірі 100% статутного капіталу ПрАТ "Діелектричні кабельні системи України", у тому числі щодо змін складу учасників, органу управління юридичної особи (керівника, директора), інших змін про відомості органів управління юридичної особи, а також проводити реєстраційні дії щодо внесення змін до статуту ПрАТ "Діелектричні кабельні системи України", в частині розміру та/або перерозподілу часток статутного капіталу вказаного товариства, крім того заборонити вчиняти дії, направлені на укладення договорів купівлі-продажу, міни, застави, дарування тощо, предметом яких є відчуження належного ПрАТ "Діелектричні кабельні системи України" на праві власності рухомого та нерухомого майна, цінних паперів, а також майнових прав.

В ухвалі, з-поміж іншого, зазначено, що бенефіціарними власниками ТОВ "Адвентус Інтернешнл С.Р.Л." (є одним із власників ПрАТ "Діелектричні кабельні системи України") є двоє громадян російської федерації.

Наведене також підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з ЄДРЮОФОП та ГО від 21.07.2025.

Позивач до матеріалів справи надано договір поставки №219-02/2022 від 12.04.2022 між ТОВ "Променерготек" та ПрАТ "Діелектричні кабельні системи України", видаткові накладні від 15.04.2022 №5641 , від 06.05.2022 №№ 5979, 5980,5981 щодо поставки ПрАТ "Діелектричні кабельні системи України" товару для ТОВ "Променерготек".

У зв`язку з несплатою відповідачем решти вартості поставленого товару, позивач просить стягнути з відповідача 4278875,20 грн основного боргу, 716952,13 грн інфляційних втрат, 181822,89 грн 3% річних.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги таке.

Згідно із ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов?язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку.

Статтею 11 ЦК України унормовано, що підставами виникнення цивільних прав та обов?язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків (ст. 626 ЦК України).

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 627 ЦК України закріплює свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи правовідносини між сторонами виникли із договору поставки.

Так, 14.02.2022 між товариством з обмеженою відповідальністю "Променерготек", як постачальником, та товариством з обмеженою відповідальністю "Атоммонтажсервіс", як покупцем, було укладено договір поставки №23-1304 (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставляти покупцеві товарно-матеріальні цінності у порядку та строки, встановлені даним договором, а покупець прийняти та оплатити товар в асортименті, кількості та за цінами, викладеними у рахунках-фактурах, які є невід`ємними його частинами.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов?язку не встановлений або визначений моментом пред?явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов?язок у семиденний строк від дня пред?явлення вимоги, якщо обов?язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (ч.ч. 1-3 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи слідує, що позивач на виконання умов договору поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 9278875,20 грн, що підтверджується видатковими накладними №ПРД-000041 від 15.04.2022 на суму 2168272,42 грн, №ПРД-000047 від 15.04.2022 на суму 29832,00 грн, №ПРД-000064 від 06.05.2022 на суму 7074758,71 грн, №ПРД-000066 від 06.05.2022 на суму 6012,07 грн та рахунками на оплату №ПР-0000144 від 18.04.2022 на суму 2198104,42 грн, №ПР-0000275 від 04.05.2022 на суму 6012,07 грн, №ПР-0000307 від 06.05.2022 на суму 7074758,71 грн.

Відповідач частково оплатив товар на загальну суму 5000000,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями (№7850 від 28.12.2022 на суму 1000000,00 грн, №8038 від 30.01.2023 на суму 1000000,00 грн, №8120 від 08.02.2023 на суму 1795883,51 грн, №8121 від 08.02.2023 на суму 198104,42 грн, №8122 від 08.02.2023 на суму 6012,07 грн, №8232 від 22.02.2023 на суму 1000000,00 грн).

Решту вартості поставленого товару відповідач не сплатив, утворивши заборгованість в сумі 4278875,20 грн. Доказів про сплату заявленого до стягнення боргу та доказів, які б його спростовували суду не подано.

Водночас, як вже було зазначено, відповідач у відзиві на позову заяву зазначив, що ним не заперечується існування заборгованості перед позивачем у розмірі 4278875,20 грн за договором поставки №23-1304 від 14.02.2022, однак у зв`язку з тим, що виробником поставленого товару є ПрАТ "Діелектричні кабельні системи України", кінцевими бенефіціарами якого є громадяни російської федерації ОСОБА_1 та Колпашнікова С.В. та наявність законодавчо встановленої відповідальності за передачу матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, стверджує про неможливість оплати решти поставленого товару, оскільки це може потягти за собою негативні наслідки для відповідача.

З приводу наведеного суд зауважує, що підпунктом 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №187 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації" (далі - Постанова №187) для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації установлено до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на: виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є російська федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором): громадяни російської федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства російської федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є російська федерація, громадянин російської федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації; юридичні особи, утворені відповідно до законодавства іноземної держави, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, яких є російська федерація, громадянин російської федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації, - у випадку виконання зобов`язань перед ними за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті.

У постановах від 30.05.2023 у справі №925/1248/21, від 08.11.2023 у справі №915/18/23, від 21.11.2023 у справі №910/14552/22, Верховний Суд зазначив, що дія мораторію передбачає заборону на вчинення конкретно визначеного переліку дій між учасниками правовідносин, встановлює певний правовий режим для цих правовідносин і впливає на перебіг грошових та інших зобов`язань. З моменту запровадження вказаного мораторію суб`єктивне право осіб-кредиторів (стягувачів), перелік яких наведений в Постанові №187, зазнає обмежень у можливості реалізувати ними право вимоги до зобов`язаної сторони, у тому числі шляхом звернення за судовим захистом. Також мораторій хоча і не припиняє суб`єктивне право, однак на строк дії мораторію таке право не може реалізуватися шляхом виконання.

У застосуванні положень Закону України "Про санкції" Верховний Суд також неодноразово висновував, що у подібних правовідносинах судам належить встановити, чи є позивач кредитором (стягувачем), стосовно якого встановлені обмежувальні заходи, передбачені Законом України "Про санкції", а також чи є позивач особою щодо якої Постановою КМУ №187 введено заборону на виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань; та чи підпадає позивач під визначення осіб, стосовно яких встановлено заборону відповідно до пункту 1 зазначеної постанови КМУ (постанови Верховного Суду від 05.12.2023 у справі №910/4052/22, від 21.11.2023 у справі №910/14552/22, від 08.11.2023 у справі №915/18/23).

Як вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, кінцевим бенефіціаром, з 100% частки статутного капіталу або права голосу, товариства з обмеженою відповідальністю "Променерготек" є громадянка України ОСОБА_3 .

Враховуючи вищенаведене, з огляду на укладення договору поставки №23-1304 від 14.02.2022 між ТОВ "Променерготек" та ТОВ "Атоммонтажсервіс", оскільки товариство з обмеженою відповідальністю "Променерготек" та його кінцевий бенефіціарний власник - ОСОБА_3 , не підпадають під перелік суб`єктів, які зазначені у Постанові №187, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для обмеження права позивача на стягнення з відповідача грошових коштів за поставлений та прийнятий товар.

Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду викладеними в постанові від 19.02.2025 у справі №904/3057/22.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 598 ЦК України).

Згідно зі ст. 607 ЦК України зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

З врахуванням наведеного, суд погоджується з позицією позивача, що наведені відповідачем у відзиві підстави щодо неможливості виконання грошового зобов`язання не є такими в розумінні ст. 607 ЦК України.

З огляду на викладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 4278875,20 грн заборгованості за поставлений товар підлягають задоволенню.

Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

У зв`язку із несплатою відповідачем вартості поставлено товару, позивач нарахував відповідачу до стягнення 181822,89 грн 3% річних за період з 31.12.2023 по 31.05.2025 та 716952,13 грн інфляційних втрат за період січень 2024 - квітень 2025.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.19 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 тощо).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).

Суд з використанням системи ІПС "Законодавство" здійснивши перевірку поданого позивачем розрахунку заявлених до стягнення 181822,89 грн 3% річних та 716952,13 грн інфляційних втрат, зазначає, що останні проведено правомірно та арифметично вірно.

Контррозрахунку нарахувань 3% річних, інфляційних втрат суду не подано.

Доводи відповідача щодо не доведення прострочення виконання зобов`язання і відповідно підстав нарахування 3% річних та інфляційних втрат спростовуються вищезазначеним, положеннями ст. 692 ЦК України.

Згідно із ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

Отже, враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення 5177650,22 грн, з яких 4278875,20 грн основного боргу, 716952,13 грн інфляційних втрат, 181822,89 грн 3% річних підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судом зважається на те, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із задоволенням позову покладаються на відповідача з урахуванням ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", оскільки позовна заява подана в електронній формі.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

позов товариства з обмеженою відповідальністю "Променерготек" до товариства з обмеженою відповідальністю "Атоммонтажсервіс" про стягнення 5177650,22 грн задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Атоммонтажсервіс" (30100, вул. Лісова, буд. 3, м. Нетішин, Хмельницька обл., код 30563645) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Променерготек" (03680, вул. Якутська, буд. 10, м. Київ, код 41180,20 грн ( чотири мільйона двісті сімдесят вісім тисяч вісімсот сімдесят п`ять гривень 20 коп.) основного боргу, 716952,13 грн ( сімсот шістнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві гривні 13 коп.) інфляційних втрат, 181822,89 грн ( сто вісімдесят одна гривня вісімсот двадцять дві гривні 89 коп.) 3% річних, 62131,80 грн ) шістдесят дві тисячі сто тридцять одна гривня 80 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 30.09.2025

Суддя В.В. Виноградова