ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"29" вересня 2025 р. м. Київ Справа № 911/3010/25

Суддя Господарського суду Київської області Янюк О.С. перевіривши матеріали

заяви ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

УСТАНОВИЛА:

1. 23.09.2025 через канцелярію Господарського суду Київської області (далі - суд) звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , заявник) із заявою від (вх. № 1022/25 від 23.09.2025) про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність.

Водночас, заявником у порядку абз. 2 п. 2-1 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) подано суду пропозицію щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень керуючого реструктуризацією Вегери Андрія Анатолійовича (свідоцтво № 1837 від 01.02.2018), який, у свою чергу, також подав заяву від 23.09.2025 № 02-01/4368 (вх. № 1022/25) про участь у даній справі.

2. Перевіривши подану заяву суд вважає її такою, що не відповідає вимогам КУзПБ та Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

2.1. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 116 КУзПБ у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зазначаються, зокрема, місце проживання боржника.

Частиною 1 ст. 8 КУзПБ передбачено, що справи про банкрутство (неплатоспроможність) розглядаються господарськими судами за місцезнаходженням боржника - юридичної особи, місцем проживання фізичної особи або фізичної особи-підприємця. Зміна боржником зареєстрованого місцезнаходження або місця проживання після подання кредитором або боржником заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не впливає на зміну територіальної підсудності господарського суду.

Згідно з ч. 3 ст. 27 ГПК України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцем проживання фізичної особи, яка не є підприємцем, визнається зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання або перебування.

Так, приписами ч. 1 ст. 4 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" визначено, зокрема, наступне:

декларування місця проживання особи - повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади (п. 4 ч. 1 ст. 4);

витяг з реєстру територіальної громади - документ у паперовій або електронній формі, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час формування витягу (п. 2. ч. 1 ст. 4);

У свою чергу обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Таким чином, документом що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи є відповідний витяг із реєстру територіальної громади.

Так, у поданій заяві ОСОБА_1 вказує адресою свого фактичного місця проживання АДРЕСА_1 . Натомість, в долучених до заяви копії паспорту та декларації про майновий стан станом на 23.09.2025 зареєстрованою адресою його місця проживання є АДРЕСА_2 .

Проте, відповідного витягу із реєстру територіальної громади, що підтверджував би реєстрацію заявника за однією із вказаних вище адрес - до заяви не долучено.

Судом, у свою чергу, здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру, з відповіді на який від 24.09.2025 № 1812880 убачається, що інформації стосовно ОСОБА_1 - не знайдено.

Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують місце проживання ОСОБА_1 , що задеклароване в установленому законом порядку.

З огляду на викладене, заявнику необхідно надати суду відомості щодо свого задекларованого (зареєстрованого) місця проживання станом на день його звернення з заявою про відкриття провадження про неплатоспроможність.

2.2. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 116 КУзПБ до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються документи, що підтверджують наявність (відсутність) у боржника статусу фізичної особи - підприємця.

Проте ОСОБА_1 не надано суду відповідний документ, що підтверджував би наявність (відсутність) у нього такого статусу.

2.3. Також заявником до заяви додані копії паспортів та картки платників податків членів його сім`ї, а саме дружини - ОСОБА_2 , батька - ОСОБА_3 та матері - ОСОБА_4 , засвідчені безпосередньо заявником.

При цьому ч. 5 ст. 91 ГПК України встановлено, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Виходячи зі змісту зазначеного припису ч. 5 ст. 91 ГПК України, а також Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.92 № 2503-XII, постанову Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України", Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 № 822, відповідність копії паспортів та облікових карток вказаних членів сім`ї заявника оригіналам таких документів, повинна підтверджуватися підписами останніх, як осіб, в яких ці документи знаходяться.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що заявником не дотримані вимоги ч. 5 ст. 91 ГПК України в частині надання належним чином завірених копій указаних документів.

3. Відповідно до ч. 1 ст. 6 ГПК України у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.

Згідно абз. 2 ч. 5 ст. 6 ГПК України електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу.

Абзацом 4 ч. 8 ст. 6 ГПК України передбачено, що якщо цим Кодексом встановлено вимогу зазначення у змісті процесуального документа відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, особа, яка подає до суду відповідний процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення відповідних відомостей.

Так, п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України зазначено, зокрема, що позовна заява має містити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Ураховуючи зазначене та те, що заяву подано ОСОБА_1 через канцелярію суду без використання електронного кабінету в системі "Електронний суд", то у заявника наявний обов`язок зазначити відомості про наявность/відсутность у нього електронного кабінету.

4. Відповідно до ч. 1 ст. 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Частиною 3 ст. 37 КУзПБ передбачено, що господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених ст. 174 ГПК України, з урахуванням вимог КУзПБ.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1 ст. 174 ГПК України).

Ураховуючи те, що заявником подано відповідну заяву без дотримання вимог ст. 116 КУзПБ, суд вважає за необхідне залишити зазначену заяву без руху та надати ОСОБА_1 час для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 8, 12, 27, 76-78, 91, 174, 234-235 ГПК України, ст. ст. 2, 30, 37, 113, 116 КУзПБ, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 (вх. №1022/25 від 23.09.2025) про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність залишити без руху.

2. Запропонувати заявнику протягом десяти днів з дня отримання нею цієї ухвали виконати належним чином вимоги ст. 116 КУзПБ та надати:

витяг із реєстру територіальної громади, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) ОСОБА_1 станом на день звернення з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (23.09.2025);

документи, що підтверджують наявність (відсутність) у заявника статусу фізичної особи - підприємця;

належним чином завірені копії документів, про які зазначено в п. 2.3. цієї ухвали;

відомості про наявність/відсутність у заявника електронного кабінету.

3. У разі невиконання заявником п. 2 зазначеної ухвали у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із такою заявою.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України ухвала набрала законної сили 29.09.2025 та окремо від рішення оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду, яка подається у порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 29.09.2025.