ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" вересня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/5110/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кононової О.В.

при секретарі судового засідання Зубко Ю.В.

Розглянувши справу

за заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_1

про неплатоспроможність

За участю:

кредитора - ОСОБА_2

представника боржника - Новаков А.І.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області перебуває справа № 922/5110/21 про неплатоспроможність Фізичної особи ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 06.01.2022 серед іншого було відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Артюха Юрія Володимировича та встановлено розмір оплати послуг арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 у розмірі п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання ним повноважень, джерелами сплати грошової винагороди керуючого реструктуризацією є авансування боржником, що внесено на депозитний рахунок господарського суду.

Заборонено фізичній особі ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , відчужувати майно.

Встановлено керуючому реструктуризацією боржника строк до 07.02.2022 для подачі до суду відомостей про результати розгляду вимог кредиторів (письмові нормативно-обґрунтовані пояснення по кожному з кредиторів, витяги з державних реєстрів заборон щодо майна боржника, а також, при наявності, письмові заперечення боржника щодо вимог кредиторів), а також доказів повідомлення кредиторів про дату проведення попереднього засідання суду.

Встановлено керуючому реструктуризацією боржника строк до 07.03.2022 для підготовки та подання до суду плану реструктуризації боргів боржника.

Оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність Фізичної особи ОСОБА_1 було опубліковано 04.02.2022 за № 68160 на офіційному веб-сайті ВГСУ, в якому встановлений граничний строк подання заяв кредиторів з вимогами до боржника протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою від 07.06.2023 суд задовольнив заяву керуючого реструктуризацією (вх. № 10192 від 25.04.2023) про затвердження плану реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Затвердив план реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який передбачає строк його виконання 60 місяців.

Відповідно затвердженого плану, реструктуризації підлягають кредиторські вимоги у загальній сумі 16 667 051,18 грн. та складається з вимог:

- перед ОСОБА_3 на загальну суму 13 720 789,18 грн.;

- перед ОСОБА_2 на загальну суму 2 946 262,00 грн. (п. 1, 2 плану).

Доходами, які боржник розраховував отримати протягом процедури реструктуризації боргів були визначені:

- 150 000,00 доларів США, що на момент складання плану реструктуризації становить 5 484 000,00 грн., шляхом подання боржником відповідного позову до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про солідарне стягнення на користь боржника зазначених грошових коштів через безпідставність їх отримання за договором про сумісне придбання майна від 03.06.2014;

- 6 857 913,59 грн. шляхом подання боржником відповідного позову до ОСОБА_2 про поділ в рівних частинах спільних обов`язків подружжя у розмірі 13 715 827,18 грн., які випливають з договору позики від 10.03.2010, укладеного між ОСОБА_3 , як позикодавцем та боржником, та наступного стягнення 1/2 частини грошових зобов`язань з ОСОБА_2 на користь боржника;

- 4 800 000,00 грн. шляхом подання позову про визнання договору дарування від 20.10.2016 р. реєстр. №4149 недійсним внаслідок його укладення на шкоду кредитора (кредиторів) боржника. Повернення нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-1-:-1-4, 2-1-:-2-4, загальною площею 92,0 кв.м., в житловому будинку літ. А-5, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 до власності боржника та подальша реалізація цього майна в порядку, передбаченому Кодексом України з процедур банкрутства.

08.07.2025 до суду від ОСОБА_2 надійшла заява (вх. №15945) про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 на підставі ст. 128 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою від 04.08.2025 суд прийняв до розгляду заяву ОСОБА_2 (вх. №15945 від 08.07.2025) про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Призначив судове засідання щодо розгляду заяви ОСОБА_2 (вх. №15945 від 08.07.2025) про закриття провадження у справі та вирішення питання про подальший рух справи на "12" серпня 2025 р. о(об) 13:30 год.

Запропонувати керуючому реструктуризацією та кредиторам надати відзив на заяву ОСОБА_2 (вх. №15945 від 08.07.2025) про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

До початку розгляду справи 12.08.2025 від представника боржника через систему Електронний суд надійшло клопотання (вх. №18504 від 12.08.2025) в якому представник боржника просив суд зупинити провадження по справі № 922/5110/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 та повідомляв суд, що не може взяти участь у судовому засіданні по справі № 922/5110/21, призначеному на 12.08.2025 через відсутність у м. Харків, а також відсутність технічної можливості взяти участь у цьому судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Водночас до початку розгляду справи 12.08.2025 від ОСОБА_2 надійшла заява (вх. №18558 від 12.08.2025), в якій вона також повідомляла суд про неможливість взяти участь в судовому засіданні 12.08.2025 та просила суд відмовити в задоволенні клопотання боржника про зупинення провадження у справі про неплатоспроможність, здійснити розгляд заяви ОСОБА_2 про закриття провадження по справі №922/5110/21 про неплатоспроможність Фізичної особи ОСОБА_1 та задовольнити заяву про закриття провадження у справі у повному обсязі.

Ухвалою від 12.08.2025 суд відмовив в задоволенні клопотання представника боржника про зупинення провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Відклав розгляд заяви ОСОБА_2 про закриття провадження у справі та вирішення питання про подальший рух справи на "23" вересня 2025 р. о(об) 15:30 год.

Зобов`язав боржника надати суду відомості щодо ходу виконання плану реструктуризації.

Зобов`язав ОСОБА_2 надати суду відповідні докази в підтвердження викладених в заяві про закриття провадження у справі обставин.

В судовому засіданні ОСОБА_2 наполягала на задоволенні клопотання про закриття провадження по справі з мотивів, викладених в клопотанні.

Зокрема, кредитор зазначила про невідповідність затвердженого судом плану реструктуризації вимогам чинного законодавства, що ставляться до його умов.

Також ОСОБА_2 зазначила про порушення боржником умов його виконання за зауважила на той факт, що відповідно до закону та затвердженого судом плану реструктуризації, боржник має повідомляти кредиторів, включених до плану реструктуризації боргів, про істотні зміни у своєму майновому стані, а також про отримання позик і кредитів, у тому числі про придбання товарів у кредит, повідомляти інші сторони перед укладанням таких договорів про введення щодо нього процедури реструктуризації боргів. Кредитор зазначила, що матеріали справи містять докази отримання ОСОБА_6 грошових коштів у розмірі 229 333,50 грн. на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.11.2023р. по справі №638/20714/16ц.

ОСОБА_2 також зазначила, що матеріали справи містять докази здійснення оплат боржником судових витрат в інших судах на протязі виконання плану реструктуризації за відсутності офіційного працевлаштування та відомостей про наявність будь якого доходу, що свідчить про недобросовісність боржника та приховання від всіх зацікавлених сторін свого дійсного фінансового стану.

Представник боржника в судовому засіданні заперечував проти задоволення такого клопотання про закриття провадження у справі, зазначивши, що наведені ОСОБА_2 підстави для закриття провадження у справі про неплатоспроможність є необґрунтованими.

Також представник боржника зазначив, що на виконання плану реструктуризації керуючим реструктуризацією були подані до суду відповідні позови, зокрема

- позов до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про солідарне стягнення на користь боржника зазначених грошових коштів через безпідставність їх отримання за договором про сумісне придбання майна від 03.06.2014. Провадження у справі № 922/5110/21 (922/4757/23) наразі зупинено за клопотанням ОСОБА_5 до припинення його перебування у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

- позов до ОСОБА_2 про поділ в рівних частинах спільних обов`язків подружжя у розмірі 13 715 827,18 грн., які випливають з договору позики від 10.03.2010, укладеного між ОСОБА_3 , як позикодавцем та боржником, та наступного стягнення 1/2 частини грошових зобов`язань з ОСОБА_2 на користь боржника. Рішенням від 14.05.2024 в задоволенні позову по цій справі № 922/5110/21 (922/4756/23) відмовлено.

- позов про визнання договору дарування від 20.10.2016 р. реєстр. №4149 недійсним внаслідок його укладення на шкоду кредитора (кредиторів) боржника. Повернення нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-1-:-1-4, 2-1-:-2-4, загальною площею 92,0 кв.м., в житловому будинку літ. А-5, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 до власності боржника та подальша реалізація цього майна в порядку, передбаченому Кодексом України з процедур банкрутства. Рішенням від 03.04.2024 в задоволенні позову по цій справі № 922/5110/21 (922/4755/23) відмовлено. Представник боржника зазначає, що Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.04.2025 рішення Господарського суду Харківської області від 03.04.2024 у справі № 922/5110/21 (922/4755/23) скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог арбітражного керуючого Артюха Юрія Володимировича до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування від 20.10.2016 (реєстр. № 4149), який був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3/4 частини спірних нежитлових приміщень.

Ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволені.

Визнаний недійсним договорів дарування від 20.10.2016 (реєстр. № 4149) спірних нежитлових приміщень в житловому будинку літ. А-5, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , який був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3/4 частини нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-1-:-1-4, 2-1-:-2-4, загальною площею 92,0 кв.м., в житловому будинку літ. А-5, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

Наразі перегляд Постанови Східного апеляційного господарського суду 15.04.2025 здійснюється касаційною інстанцією.

З урахуванням викладеного, представник боржника вважає, що план реструктуризації виконується на визначених в ньому умовах, порушень його умов не вбачається.

Інші учасники провадження в призначене судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду заяви ОСОБА_2 (вх. №15945 від 08.07.2025) про закриття провадження у справі були повідомлені в установленому законом порядку.

Як вказано у Рішенні Конституційного суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

В частині 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вказує на те, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд зазначає, що питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішуються судом залежно від конкретних обставин справи.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З урахуванням вищенаведеного, приймаючи до уваги, що явка учасників у справі про неплатоспроможність судом не була визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути заяву ОСОБА_2 (вх. №15945 від 08.07.2025) про закриття провадження у справі за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши заяву ОСОБА_2 (вх. №15945 від 08.07.2025) про закриття провадження у справі та надані учасниками справи документи, суд встановив наступне.

Ухвалою суду від 06.01.2022 серед іншого було відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Артюха Юрія Володимировича.

Заборонено фізичній особі ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , відчужувати майно.

Встановлено керуючому реструктуризацією боржника строк до 07.02.2022 для подачі до суду відомостей про результати розгляду вимог кредиторів (письмові нормативно-обґрунтовані пояснення по кожному з кредиторів, витяги з державних реєстрів заборон щодо майна боржника, а також, при наявності, письмові заперечення боржника щодо вимог кредиторів), а також доказів повідомлення кредиторів про дату проведення попереднього засідання суду.

Встановлено керуючому реструктуризацією боржника строк до 07.03.2022 для підготовки та подання до суду плану реструктуризації боргів боржника.

Ухвалою попереднього засідання суд визнав наступний розмір грошових вимог кредиторів:

1. ОСОБА_3 на загальну суму 13 715 827,18 грн. та 4 962 грн. судового збору;

2. ОСОБА_2 на загальну суму 2 941 300 грн. та 4 962 грн. судового збору.

Ухвалою від 07.06.2023 суд задовольнив заяву керуючого реструктуризацією (вх. № 10192 від 25.04.2023) про затвердження плану реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Затвердив план реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який передбачає строк його виконання 60 місяців.

Відповідно затвердженого плану, реструктуризації підлягають кредиторські вимоги у загальній сумі 16 667 051,18 грн. та складається з вимог:

- перед ОСОБА_3 на загальну суму 13 720 789,18 грн.;

- перед ОСОБА_2 на загальну суму 2 946 262,00 грн. (п. 1, 2 плану).

Доходами, які боржник розраховував отримати протягом процедури реструктуризації боргів були визначені:

- 150 000,00 доларів США, що на момент складання плану реструктуризації становить 5 484 000,00 грн., шляхом подання боржником відповідного позову до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про солідарне стягнення на користь боржника зазначених грошових коштів через безпідставність їх отримання за договором про сумісне придбання майна від 03.06.2014;

- 6 857 913,59 грн. шляхом подання боржником відповідного позову до ОСОБА_2 про поділ в рівних частинах спільних обов`язків подружжя у розмірі 13 715 827,18 грн., які випливають з договору позики від 10.03.2010, укладеного між ОСОБА_3 , як позикодавцем та боржником, та наступного стягнення 1/2 частини грошових зобов`язань з ОСОБА_2 на користь боржника;

- 4 800 000,00 грн. шляхом подання позову про визнання договору дарування від 20.10.2016 р. реєстр. №4149 недійсним внаслідок його укладення на шкоду кредитора (кредиторів) боржника. Повернення нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-1-:-1-4, 2-1-:-2-4, загальною площею 92,0 кв.м., в житловому будинку літ. А-5, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 до власності боржника та подальша реалізація цього майна в порядку, передбаченому Кодексом України з процедур банкрутства.

ОСОБА_2 в своїй заяві про закриття провадження у справі зазначає про невідповідність затвердженого плану реструктуризації вимогам закону, оскільки такий план на її думку є незаконним, по-друге, таким, виконання якого неможливе і по-третє, таким, що не встановлює жодних можливостей, навіть мінімальних, для отримання кредиторами будь-яких коштів та є виключно гіпотетичним.

В обґрунтування такої правової позиції заявниці вказує на той факт, що ухвалений план реструктуризації не встановлює жодних обов`язків для боржника, оскільки за його умовами боржник не зобов`язаний вчиняти будь-які дії для покращення свого майнового становища, його умови не передбачають обов`язок погашення вимог кредиторів. Зазначений план реструктуризації не встановлює обов`язку для боржника щодо працевлаштування або намагання працевлаштування. Також кредитор вказує про відсутність визначення в плані реструктуризації розміру суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, відсутність передбачених заходів направлених на реальне погашення вимог кредиторів тощо.

Крім того, заявниця вказує, що з 30.12.2021 року по 08.05.2025 рік постійно мешкала за межами України у Королівстві Таїланд, раніше не брала участь у подібних процесах та не обізнана щодо етапів та нюансів, у тому числі імперативних приписів, які існують на різних стадіях провадження про відновлення платоспроможності фізичної особи, а арбітражний керуючий бувши обізнаний щодо відсутності кредитора в України направляв Повідомлення про проведення зборів кредиторів від 15.04.2023 року, на якому мали обговорювати запропонований Арбітражним керуючим План реструктуризації на адресу її реєстрації, як і всю іншу кореспонденцію у зв`язку з чим кредитор не мала можливості взяти участь в у відповідних зборах кредиторів.

Стосовно вказаних зауважень суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суд зазначає, що одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень ("що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності").

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Христов проти України", "Рябих проти Росії", "Брумареску проти Румунії") щодо реалізації права на справедливий суд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті домогтися нового слухання справи та нового її вирішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Так, ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.06.2023 суд затвердив план реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який передбачав умови та строк його виконання.

Зазначена ухвала Господарського суду Харківської області учасниками судового провадження не оскаржувалась, набрала законної сили та є чинною.

Наведені ОСОБА_2 зауваження та доводи щодо його незаконності та недійсності затвердженого судом Плану реструктуризації фактично зводяться до перегляду судом зазначеного плану на предмет його відповідності вимогам чинного законодавства, що повинно здійснюватись в апеляційному та касаційному порядку. Проте, кредитор ОСОБА_2 не реалізувала відповідного свого права шляхом подачі апеляційної скарги.

Суд відхиляє доводи заявниці про відсутність можливості взяти участь у зборах кредиторів у зв`язку з перебуванням її за межами України та необізнаністю ньоансами судових процесів щодо справ про неплатоспроможність, оскільки матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 реалізувала своє право на участь у справі про неплатоспроможність ОСОБА_7 шляхом подання відповідної заяви про визнання її кредитором у встановлений законом строк.

Крім того, уповноважений представник ОСОБА_2 адвокат Степанян Л.В. також неодноразово брала участь в судових засіданнях в цій справі та спорах позовного провадження в межах цієї справи, а отже, кредитор мала бути обізнана про хід судових процедур в межах провадження по справі № 922/5110/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Водночас суд зазначає наступне.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи, як зазначено в преамбулі, встановлюються нормами Кодексу України з процедур банкрутства, який введено в дію з 21 жовтня 2019 року.

У преамбулі КУзПБ закріплено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

На відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги 5 КУзПБ "Відновлення платоспроможності фізичних осіб" законодавець закцентував увагу на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати звільнення від боргів за результатами обох судових процедур у справ про неплатоспроможність фізичних осіб.

Застосовуючи ці норми, слід врахувати, що на відміну від банкрутства юридичних осіб, задоволення вимог кредиторів як основна мета провадження про неплатоспроможність фізичних осіб КУзПБ не встановлює.

За змістом ст.16 КУзПБ лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність. КУзПБ запроваджено "добровільне банкрутство" боржника фізичної особи, що не є обов`язком, а правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації його боргів, прощення (списання) вимог кредиторів та/або звільнення від боргів і відновлення платоспроможності.

За змістом приписів Книги 4 КУзПБ законодавцем презюмується, що боржник фізична особа, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.

Відповідно до ч.1 ст.6 КУзПБ до боржника фізичної особи застосовуються такі судові процедури, як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника.

Реструктуризація боргів боржника судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржник (ст.1 КУзПБ).

Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

У Постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду по справі №910/6639/20 від 22.09.2021р. зазначено, що, з огляду на мету та цілі Кодексу України з процедур банкрутства, інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах ст.ст.3, 13 ЦК України, відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Тому, до боржника фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Задля отримання бажаного результату відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів, КУзПБ покладає на боржника обов`язки: повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (п.3 ч.2 ст.116), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацією щодо витрачення коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо; надати повні і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (п.4-11 ч.3 ст.116), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог; подати проект реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (ч.4 ст.16, ч.7 ст.126); повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (ст.125); погасити вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (ч.1 ст.128).

Також, КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема: відмову у відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю чи визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років (п.3, 4 ч.4 ст.119), а також заборону відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи боржника протягом року з дня закриття такого провадження стосовно того ж боржника з підстав, передбачених ч.7 ст.123 КУзПБ; закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (п. 1-3 ч.7 ст.123 КУзПБ); відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо порушено порядок розроблення та погодження цього плану; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; боржник не погасив борги, що підлягають обов`язковій сплаті згідно з ч.3 ст.125 КУзПБ, або боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом (п. 1, 2, 5, 6, ч.8 ст.126 КУзПБ); дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (ч.11 ст.126 КУзПБ).

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 26.05.2022р. по справі №903/806/20 провадження у справах про неплатоспроможність боржника фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених Книгою 5 КУзПБ "Відновлення платоспроможності фізичної особи" (ст.113 КУзПБ).

За такого правового регулювання у справі про неплатоспроможність фізичної особи застосовані загальні підстави закриття провадження у справі про банкрутства, передбачені ч. 1 ст.90 КУзПБ з урахуванням особливостей, встановлених спеціальними нормами цього Кодексу, отже, тією мірою, якою ці підстави можуть стосуватися боржника фізичної особи.

Системне тлумачення положень ч.1 ст.90 КУзПБ у взаємозв`язку зі ст.113 КУзПБ свідчить, що наведена норма та визначені нею підстави закриття провадження у справі про банкрутства (за винятком, визначених п.1, 2, 5, які стосуються виключно юридичних осіб) є загальними приписами стосовно підстав закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи за Книгою 5 цього Кодексу, адже застосовуються як до банкрутства юридичних осіб, так і фізичних осіб, фізичних осіб підприємців.

Тож, за змістом ч.1 ст.90 КУзПБ термін "справа про банкрутство" слід тлумачити широко, які універсальне поняття, адже банкрутство боржника є одним з етапів провадження про неплатоспроможність фізичної особи, а підстави закриття провадження, які стосуються лише юридичних осіб, законодавець виділив у цій нормі відповідним уточненням щодо особи боржника або властивих лише банкрутству юридичних осіб судових процедур.

Окрім того, з урахування положень ст.3, 12 ГПК України, 2 КУзПБ та відсилочного припису пункту 9 частини 1 ст.90 КУзПБ у справі про неплатоспроможність фізичної особи можуть бути застосовані підставі закриття провадження у справі за статтею 231 ГПК України в тих межах, що стосуються фізичної особи та особливостей банкрутства.

Щодо спеціальних підстав закриття провадження у справі, які можуть бути застосовані лише у справі про неплатоспроможність фізичної особи, то аналіз приписів Книги 5 КУзПБ свідчить, що така процесуальна можливість передбачена на всіх стадії судової процедури реструктуризації боргів боржника, за різних підстав з неоднаковим ступенем імперативності відповідних норм.

План реструктуризації боргів боржника розробляється з метою відновлення платоспроможності боржника (ч. 1 ст. 124 КУзПБ).

Частиною 1 статті 127КУзПБ встановлено, що план реструктуризації боргів боржника набирає чинності з дня його затвердження господарським судом і є обов`язковим для боржника та кредиторів.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КУзПБ з дня затвердження плану реструктуризації боргів боржник починає погашення вимог кредиторів згідно з умовами такого плану.

Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставини, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 Кодексу України з процедур банкрутства у разі порушення боржником плану реструктуризації боргів кредитори, вимоги яких включені до такого плану, мають право звернутися до господарського суду з клопотанням про закриття провадження у справі або про введення процедури погашення боргів боржника. У разі задоволення судом одного з таких клопотань вимоги кредиторів, які мали бути прощені (списані) на умовах плану реструктуризації боргів, відновлюються в повному обсязі.

Так, відповідно приписів ч. 4 ст. 127 КУзПБ визначено, що протягом дії плану реструктуризації боргів боржник зобов`язаний повідомляти кредиторів, включених до плану реструктуризації боргів, про істотні зміни у своєму майновому стані, а також про отримання позик і кредитів, у тому числі про придбання товарів у кредит, повідомляти інші сторони перед укладанням таких договорів про введення щодо нього процедури реструктуризації боргів.

Пунктом 4. затвердженого судом Плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 передбачений обов`язок боржника протягом дії плану реструктуризації боргів щодо повідомлення кредиторів, включених до плану реструктуризації боргів, про істотні зміни у своєму майновому стані, а також про отримання позик і кредитів, у тому числі про придбання товарів у кредит, повідомляти інші сторони перед укладенням таких договорів про введення щодо нього процедури реструктуризації боргів.

Так, в матеріалах справи наявне клопотання кредитора ОСОБА_2 від 13.03.2024 (вх №6854) відповідно до змісту якого зазначено, що ОСОБА_6 (Боржник) 19.12.2023 отримав грошові кошти в сумі 229 333,50 грн. на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.11.2023 по справі №638/20714/16ц.

Вказана грошова сума повернута з депозитного рахунку Дзержинського районного суду м. Харкова на користь ОСОБА_1 , які згідно з квитанцією №0.0..1 від 16.01.2019 були внесені ОСОБА_2 на депозитний рахунок суду. Згідно платіжної інструкції №183 від 19.12.2023 платником ТУ ДСА України у Харківській області зазначені кошти перераховані на рахунок Боржника. Відповідні докази містяться в матеріалах справи.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Харкова знаходиться справа №638/7304/25 за позовом боржника ОСОБА_1 до кредитора ОСОБА_2 про виділ земельної ділянки в натурі з припиненням права спільної часткової власності. Провадження по справі відкрито 23.04.2025.

До матеріалів справи додані відповідні докази в підтвердження того, що 26.06.2025 боржником було подано до Шевченківського районного суду м. Харкова заяву про перенесення судового засідання. У цій заяві Боржник зазначає про те, що ним замовлено проведення судової експертизи та додає докази оплати такої експертизи у розмірі 10 178,00 грн., копія відповідного корінця квитанції про оплату вартості експертизи долучена ОСОБА_2 до матеріалів заяви. Крім того, в матеріалах справи містяться докази, що раніше боржником був сплачений судовий збір по цій справі у розмірі 2341,50 грн.

Проте, до розгляду цього клопотання ані від арбітражного керуючого ані від боржника не надходило доказів повідомлень кредиторів про зміни в його майновому стані, так само не надано ані суду ані кредиторам інформації щодо джерел походжень коштів для оплати відповідних судових витрат, враховуючи відсутність офіційного доходу у боржника.

Як було встановлено вище, із дня затвердження плану реструктуризації, який набув для сторін у даній справі обов`язкового характеру, ОСОБА_1 як боржник був зобов`язаний вчиняти активні дії з виконання його умов, оскільки саме боржник звернувся в суд із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність з метою реструктуризації своїх боргів та погодив умови плану реструктуризації у даній справі.

Абзацом 3 частини 4 ст. 127 КУзПБ визначено, що боржник зобов`язаний надавати відомості про стан виконання плану реструктуризації боргів боржника на вимогу господарського суду та щокварталу подавати такі відомості до державного органу з питань банкрутства.

Ухвалою суду від 12.08.2025 суд зобов`язав боржника надати суду відомості щодо ходу виконання плану реструктуризації.

Втім, боржником відповідних відомостей до суду не було надано, представник боржника в судовому засіданні лише надав пояснення щодо позовів, які подавались в межах справи про банкрутство та їх рух.

З приводу правової оцінки поведінки боржника суд наголошує, що КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля спонукання боржника до належного виконання обов`язків та уникнення недобросовісного використання судових процедур неплатоспроможності, серед яких, зокрема, закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати; приховування боржником власних активів тощо.

Зазначене кореспондує правовому висновку Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладеному у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, за яким, добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що подача передбачених Планом реструктуризації боргів боржника позовів на сьогоднішній час не призвела до досягнення цілей процедури реструктуризації як то погашення вимог кредиторів.

Так, за результатом розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в рівних частинах спільних обов`язків подружжя у розмірі 13 715 827,18 грн., які випливають з договору позики від 10.03.2010, укладеного між ОСОБА_3 , як позикодавцем та боржником, та наступного стягнення 1/2 частини грошових зобов`язань з ОСОБА_2 на користь боржника, в задоволенні позову відмовлено. Відповідне рішення Господарського суду Харківської області від 14.05.2024 справі № 922/5110/21 (922/4756/23) набрало законної сили 14.06.2024 та сторонами не оскаржувалось.

Провадження у справі № 922/5110/21 (922/4757/23) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про солідарне стягнення на користь боржника грошових коштів через безпідставність їх отримання за договором про сумісне придбання майна від 03.06.2014 наразі зупинено за клопотанням ОСОБА_5 до припинення його перебування у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Розгляд справи № 922/5110/21 (922/4755/23) за позовом про визнання договору дарування від 20.10.2016 р. реєстр. №4149 недійсним внаслідок його укладення на шкоду кредитора (кредиторів) боржника та повернення нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-1-:-1-4, 2-1-:-2-4, загальною площею 92,0 кв.м., в житловому будинку літ. А-5, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 до власності боржника та подальша реалізація цього майна в порядку, передбаченому Кодексом України з процедур банкрутства, - досі триває внаслідок числених апеляційних та касаційних оскаржень.

Тобто станом на сьогоднішній час не досягнуто жодної мети процедури реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що боржником не вчиняються активні дії, передбачені умовами плану та законодавством про банкрутство щодо виконання плану реструктуризації, що свідчить про відсутність реального прагнення до розрахунку з кредиторами.

Так, процедура банкрутства, зокрема фізичної особи, включає низку послідовних та сукупних процесуальних і позапроцесуальних дій учасників процесу, що супроводжуються поданням доказів, пояснень, заперечень тощо. Стосовно кожної з них має здійснюватися судовий контроль.

Суд зауважує, що провадження у справі про банкрутство за своєю суттю є самостійним видом судового провадження, який характеризується особливим порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань банкрутства, суб`єктного складу учасників, способів захисту учасників справи про банкрутство, тривалістю судового провадження тощо.

Процедура банкрутства за своєю суттю є конкурсним процесом, основною метою якого, зокрема, є пропорційне і якомога максимальне задоволення вимог всієї сукупності кредиторів неплатоспроможного боржника. Водночас однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів.

Тобто, процедура банкрутства щодо боржника переслідує не лише приватний, але й публічний інтерес. Захист приватного інтересу полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або продажу його майна у процедурі погашення боргів з метою погашення вимог кредиторів. Захист публічного інтересу, в свою чергу, знаходить свій вияв у недопущенні порушення процедур банкрутства та виявленні ознак недобросовісності боржника - фізичної особи.

Водночас, провадження у справі про банкрутство є однією з форм господарського процесу, тому в його межах повинні виконуватися завдання господарського судочинства та досягатися його мета - ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним, воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Однак, Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що порушення боржником умов виконання плану реструктуризації боржника щодо неповідомлення кредиторів та суд про зміни в своєму майновому стані, пасивна поведінка боржника щодо прагнення до розрахунку з кредиторами, ненадання відповідної інформації щодо руху своїх активів вцілому свідчить про наявність ознак недобросовісності боржника.

За таких обставин, враховуючи приписи ч. 4 ст. 128 Кодексу України з процедур банкрутства, суд вбачає наявними підстави для закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 у зв`язку з чим заяву ОСОБА_2 (вх. №15945 від 08.07.2025) про закриття провадження у справі підлягає задоволенню.

У разі порушення боржником плану реструктуризації боргів кредитори, вимоги яких включені до такого плану, мають право звернутися до господарського суду з клопотанням про закриття провадження у справі або про введення процедури погашення боргів боржника.

У разі задоволення судом одного з таких клопотань вимоги кредиторів, які мали бути прощені (списані) на умовах плану реструктуризації боргів, відновлюються в повному обсязі (ч. 3 ст. 128 Кодексу України з процедур банкрутства) .

У разі невиконання або неповного виконання умов плану реструктуризації боргів боржника кредитори можуть пред`явити свої вимоги до боржника в невиконаному обсязі, передбаченому договорами (ч. 5 ст. 129 Кодексу України з процедур банкрутства).

Згідно з ч. 5 ст. 121 Кодексу України з процедур банкрутства дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

За таких обставин, враховуючи приписи ч. 4 ст. 128 Кодексу України з процедур банкрутства, суд вбачає наявними підстави для закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 у зв`язку з чим заяву ОСОБА_2 (вх. №15945 від 08.07.2025) про закриття провадження у справі підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 90, 113, 126-128 Кодексу України з процедур банкрутства та статтями 2, 231, 233-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_2 (вх. №15945 від 08.07.2025) про закриття провадження у справі - задовольнити.

2. Припинити процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) та повноваження керуючого реструктуризацією - арбітражного керуючого Артюха Юрія Володимировича (свідоцтво про право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 444 від 21.03.2013, адреса: 61002, м. Харків, пров. Каплунівський, б. 14).

3. Провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) - закрити.

4. Скасувати мораторій на задоволення вимог кредиторів та заборону на відчуження майна, введені ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.01.2022.

5. Ухвалу направити боржнику, арбітражному керуючому Артюху Ю.В., кредиторам, державному органу з питань банкрутства, ДВС за місцезнаходженням боржника.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття (оголошення) та може бути оскаржена стороною у справі про неплатоспроможність протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Ухвала підписана 29.09.2025.

Суддя Кононова О.В.