ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" жовтня 2025 р. м. Київ

Справа № 911/2185/25

Суддя Господарського суду Київської області Ейвазова А.Р., розглянувши заяву керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області, яка подана у справі за позовом керівника Вишгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Іванківської селищної ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «СГВК Мрія», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» про скасування рішення державного реєстратора та державної реєстрації земельної ділянки, без виклику учасників,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Вишгородської окружної прокуратури Київської області (далі прокурор) в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації (далі позивач, КОДА) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Іванківської селищної ради (далі відповідач 1, Іванківська СР), Товариства з обмеженою відповідальністю «СГВК Мрія» (далі відповідач 2, ТОВ «СГВК Мрія») та просить суд:

- скасувати рішення державного реєстратора від 26.08.2022 №47689656 про реєстрацію права комунальної власності Іванківської СР та права постійного користування ТОВ «СГВК Мрія» на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0100 (далі спірна земельна ділянка);

- скасувати у Державному земельному кадастрі реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0100.

В обґрунтування заявлених вимог прокурор посилається на неправомірність набуття відповідачем 1 права приватної власності, а відповідачем 2 права постійного користування на спірну земельну ділянку, оскільки така земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення Дитятківського агролісництва і належить на праві постійного користування Державному підприємству «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» (далі ДП «СЛП «Київоблагроліс»), а рішення КОДА про вилучення спірної земельної ділянки із постійного користування спеціалізованих лісогосподарських підприємств для нелісогосподарських потреб на користь відповідачів не приймалося (т.1 а.с.1-21).

Необхідність подання відповідного позову в інтересах держави мотивована прокурором не вжиттям заходів позивачем, що представляє відповідну територіальну громаду, для відновлення відповідного права після повідомлення про виявлені порушення.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.07.2025 (суддя Конюх О.В.): відкрито провадження у справі за відповідним позовом, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 18.08.2025 о 11:00, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ДП «СЛП «Київоблагроліс» (далі третя особа); зобов`язано прокурора надати суду для огляду оригінали документів, доданих до позовної заяви; встановлено строк відповідачам для подання відзиву на позов (т.1 а.с.216-220).

Станом на 03.10.2025 розгляд відповідної справи триває.

01.10.2025 від прокурора надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту та заборони державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії, у тому числі реєстрації (перереєстрації), пов`язані з відчуження, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власників на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0100, яка зареєстрована на праві комунальної власності за Іванківською СР з правом постійного користування ТОВ «СГВК Мрія»;

- заборони Іванківській СР, ТОВ «СГВК Мрія» та будь-яким іншим фізичним і юридичним особам проводити вирубування дерев та будівельні роботи на земельній ділянці з кадастровим номером :01:005:0100.

Заявляючи вимоги про застосування судом заходів до забезпечення позову, прокурор посилається на те, що є обґрунтовані припущення вважати, що невжиття відповідних заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки відповідачі в будь-який момент можуть розпорядитися спірною земельною ділянкою або вирубати ліс на спірній земельній ділянці, розпочати на ній будівництво або вчинити інші дій, які можуть зашкодити землям лісогосподарського призначення.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2025 відповідна заява передана судді Ейвазовій А.Р.; повторний автоматизований розподіл справи відбувся, у зв`язку з перебуванням судді Конюх О.В. на навчання та неможливістю розгляду поданої заяви у встановлений законом строк.

Дослідивши подану заяву, матеріали справи, суд вважає її такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. В силу ч.2 ст.136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання (пп.2, 4 ч.1 ст.137 ГПК України). При цьому, перелік заходів забезпечення позову, наведений у ст.137 ГПК України, не є виключним, оскільки п.10 ч.1 такої статті визначено, що позов забезпечується і іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вжиття заходів до забезпечення позову - це по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя та уникнення можливого порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову.

Так, законом не визначено перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суд у кожному конкретному випадку оцінює їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №914/970/18, 10.11.2020 у справі №910/1200/20).

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу (іншим особам) здійснювати певні дії (постанови Верховного Суду від 17.08.2021 у справі № 914/649/20, 16.05.2023 у справі № 910/2281/22).

Як вбачається з матеріалів справи, фактичним предметом спору є право на спірну земельну ділянку, право власності на яку на даний час зареєстровано за Іванківської СР та право постійного користування якою на даний час зареєстровано за ТОВ «СГВК Мрія»., що підтверджується відповіддю №1849716 від 02.10.20254 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, відповідач 1 Іванківська СР як особа, що представляє територіальну громаду і право власності якої на спірну земельну ділянку зареєстровано у встановленому порядку, може у будь-який момент її відчужити, прийняти рішення про зміну цільового призначення у встановленому порядку, передати в заставу, поділити, об`єднати з іншою земельною ділянкою тощо. Відповідна спірна земельна ділянка може бути відчужена.

Відповідні дії, які можуть бути вчинені, можуть перешкоджати виконанню рішення у даній справі у разі задоволення позову, оскільки конфігурація, цільове призначення, власник чи користувач такої земельної ділянки може бути змінені. Відповідні обставини не будуть сприяти ефективному поновленні прав, у випадку, якщо суд встановить, розглядаючи відповідну справу, їх порушення.

Окрім того, на відповідній спірній земельній ділянці можуть вчинятись дії з вирубування дерев та здійснення будівництва, що може призвести до невідворотних змін якісних характеристик спірної земельної ділянки, спричинить необхідність понесення додаткових витрат на приведення її у первісний стан.

За таких обставин обраний вид забезпечення позову як заборона проводити вирубування дерев та будівельні роботи на спірній земельній ділянці, є співмірним та прямо стосується предмету позов.

При цьому, суд також враховує, що правові та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон №1952-IV).

Пунктом 1 ч.1 ст.2 Закону №1952-IV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.25 Закону №1952-IV передбачено, що проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили.

При цьому, згідно з ч.2 ст.25 Закону №1952-IV судове рішення або заява власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій реєструється у Державному реєстрі прав.

Як визначено ч.3 ст.25 Закону №1952-IV державний реєстратор приймає рішення про відновлення реєстраційних дій на підставі судового рішення про скасування судового рішення, що було підставою для прийняття рішення про зупинення проведення реєстраційних дій та/або судового рішення про скасування заборони вчинення реєстраційних дій, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій, зареєстрованих у Державному реєстрі прав.

Отже, заборона вчинення реєстраційних дій судом зупиняє проведення відповідних дій і вжиття заходів забезпечення позову, які передбачені, зокрема, Законом №1952-IV, буде сприяти незмінності належності прав на відповідну земельну ділянку її характеристик, що існували на момент звернення з позовом, що дозволить уникнути звернення з іншими позовами у майбутньому та остаточно вирішити спір.

Судом враховано, що відповідач, як власник спірної земельної ділянки вправі вільно нею розпоряджатися, у тому числі, здійснювати її поділ, виділ, а також відчужувати у приватну власність, або передавати в тимчасове користування третім особам. Вчинення відповідних дій щодо спірного майна може значно утруднити розгляд справи, стати підставою для необхідності залучення нових учасників або подання нового позову, а, отже, і ефективний захист права, у випадку, якщо під час розгляду даної справи буде встановлено, що позивачу належить право власності на спірну земельну ділянку і є факт його порушення відповідачами. При цьому, арешт спірного майна, яке зареєстровано за комунальною громадою, яку представляє відповідач 1 дозволить уникнення зміни власника такого майна, необхідності заміни осіб у справі, зміни конфігурації такого майна .

Суд також вважає, що забезпечення позову шляхом арешту на спірну земельну ділянку та заборони державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо спірної земельної ділянки, заборони вирубувати ліс на такій земельній ділянці та її забудовувати не перешкоджає відповідачам у період розгляду справи володіти та користуватись таким майном, здійснювати господарську діяльність, з урахуванням вжитих судом обмежень.

Окрім того, відповідачі у справі не позбавлені можливості звернутись до суду на підставі ст.141 ГПК України з обґрунтованою заявою щодо вжиття зустрічного забезпечення для відшкодування можливих збитків, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. При цьому, на момент прийняття відповідної ухвали та забезпечення позову суду не відомо про обставини, які свідчать про можливе заподіяння збитків відповідачам такими заходами.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення поданої заяви у повному обсязі.

Згідно з ч.ч.6, 8 ст.140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 233-234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області (вх.№74/25 від 01.10.2025) про забезпечення позову задовольнити повністю.

2. Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0100 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220).

3. Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та всім органам, уповноваженим на проведення державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії, у т.ч. пов`язані з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншою зміною власників земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0100 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220).

4. Заборонити Іванківській селищній раді, Товариству з обмеженою відповідальністю «СГВК Мрія» та будь-яким іншим фізичним і юридичним особам проводити вирубування дерев та будівельні роботи на земельній ділянці з кадастровим номером :01:005:0100.

5. Ухвала є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

6. Ухвала суду є виконавчим документом, за яким є:

- стягувачем Київська обласна державна адміністрація (ідентифікаційний код 00022533; 01196, м. Київ, пл. Лесі Українки, буд. 1);

- боржниками: Іванківська селищна рада (ідентифікаційний код 04358000, 07201, Київська обл., Вишгородський р-н, с-ще Іванків(з), вул. Проскури Івана, буд. 7); Товариство з обмеженою відповідальністю «СГВК Мрія» (ідентифікаційний код 05287101, 07222, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Горностайпіль, вул.Чорнобильська, буд. 18).

7. Ухвалу направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 03.10.2025 та може бути оскаржена протягом десяти днів в порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

Ухвалу видано 03.10.2025.

Суддя А.Р. Ейвазова